157 



med brungråa tvärlinier och spräckliga fläckar; på manteln 

 hafva fjädrarne längre fläckar sammanflutna af tvenne och 

 bildande uddiga längsband mellan fjäderkanterna, isynnerhet 

 hos unga foglar starkt rostgula. — Efter Naumann, 



Dundrägt. Hufvudet ofvan, ett smalt streck längs nac- 

 ken och ett bredare på halsryggen svarta; ett smalt, svart 

 streck genom ögat utvidgar sig bakom detsamma; öfre kropps- 

 delarne gråbruna med stora, svarta fläckar; hufvudets sidor, 

 ett bredt streck öfver ögat, halsen framtill och kroppen in- 

 under hvitaktiga; benen gråbruna; näbben svartaktig, af huf- 

 vudets halfva längd. F. M. 



I jemförelse med andra arter af slägtet har grönhenta 

 snäppan en ganska vidsträckt utbredning; till största antal 

 kläcker den i nordliga Europa, såsom i Skandinavien, norra 

 Ryssland och uti Sibirien ända till Taimyrlandet och Japan; 

 den går likväl också betydligt sydligare, såsom till England, 

 norra Frankrike, Holland, nordtyska låglandet samt Öster- 

 sjöprovinserna. — Under flyttningarne synes den mest hålla 

 sig längs floderna och kommer sålunda till vintern till län- 

 derna omkring Medelhafvet samt Afrika, der den längs ku- 

 sterna passerar ända till de sydligaste delarne; den öfver- 

 vintrar äfven uti sydligaste Asien. I Amerika förekommer 

 en närstående art, som uppträder redan i östra Sibirien. 



Näst drillsnäppan är denna vår allmännaste art inom 

 slägtet, åtminstone i nordligare delar af vårt land, men uti 

 de sydligare finnes den deremot sparsammare såsom häck- 

 fogel. — Vid sjelfva ishafskusten torde den likväl ej uppe- 

 hålla sig talrikt, åtminstone ej häckande; Schrader säger 

 visserligen, att den ingalunda är sällsynt, men synes dervid 

 inberäkna också det inre landet; Middendorff åter uppgifver 

 den vara sällsynt på hela lappska halfön ända till dess nord- 

 ligaste del (Rybatschi), hvarmed Lilljehorgs erfarenhet vid 



