272 



vara i bruk för att på kärrmark hitta reda på fogelbon. Jag 

 lät tvenne gossar, hållande i hvar sin ända af ett 25 — 30 

 alnar långt rep draga detta tvärs öfver gräset, der fogeln 

 uppehöll sig. Försöket lyckades förträffligt, ity att den 

 trenne gånger tvangs att flyga upp och vid tredje gången 

 fälldes. Detta skedde den 10 juli 1871 sedan fogeln yppat 

 sig på besagde ställe omkring den 7:de i samma månad. 

 Dess flygt och mörka drägt, då den under qvällens dunkel 

 framsväfvade lågt öfver gräset, påminte mycket om starens. 

 Repmetoden försöktes dessutom samma qväll på en rågskära, 

 och äfven denna fann för godt att taga till vingarne. Utom 

 de två sista somrarne har småfläckiga sumphönan uppehållit 

 sig på samma strand invid staden om sommaren 1868 då en 

 hane den 9 juli sköts på så sätt, att man först nedslog grä- 

 set till några alnars bredd och jagade fogeln deröfver, hvar- 

 vid han fick sin bane af en i beredskap stående skytt. Den 

 år 1871 skjutna var likaledes en hane, med mycket upp- 

 svullna testiklar." 



Sitt bo skall den reda ej blott bland gräs och starr 

 på fuktiga ängar, utan ibland äfven uppå samlingar af vat- 

 tenväxter som flyta på vattnet. Aggen äro gulgråa med 

 svartbruna fläckar samt bruna och gråa punkter. 



Ortygometra parva (Scop.) Lilla kärrhönan. 



Artm. Ofvansidan gulaktigt brun, med få, stora och hopflytande, svarta 

 fläckar och några få, smala hvita streck. — På hanen i vårdrägt 

 äro hufvudets sidor, ögonhrynstr akten, hakan, strupen och hela bröstet 

 blågråa; bukens bakre del gulbrun med talrika aflånga, hvita fläckar. 

 Honan är något mindre, och har strupen till stor del hvitaktig, men 

 är nedtill på hela bröstet gulgrå. I höstdrägt är undersidan hvit 

 med gråbruna fläckar på bröst och sidor (Sundev.) 

 Längd endast 7— 7 '/a tura. 

 Rallus Scop. 1769; Ortygometra pusilla Om. 1788; Nilss. Holmgr.; 



Phalaridium parvum Sundev. 



