382 



hela ofvaiisicla samt vingen och yttre sidan af låren mörkt 

 olivbruna, småningom öfvergående i den ljusa färgen på un- 

 derlifvet; det genom ögonen gående, framtill smala bandet 

 mörkast, på örontrakten baktill en mörkare fläck. Framom 

 vingarne, som äro kantade af Ijusgult, går ett ljusare tvär- 

 band, och bakom dem, äfvensom än längre bakut stå ljusa 

 aflånga fläckar. Näbben nästan blygrå med gulaktig an- 

 strykning; öfverkäkskanten, hela underkäken och nageln gul- 

 bruna. Fötterna grågula med någon dragning i rödgulaktigt; 

 iris brun. 



Anm. Hos den endast några dagar gamla nngen äro de ljusa par- 

 tierna höggula, men förblekna småningom betydligt, liksom äfven de 

 öfre kroppsdelarne. Detsamma inträffar äfven hos öfriga andungar 

 och dunklädda fogelungar i allmänhet. 



Följande ljusa färgförändringar utaf gräsandhanen för- 

 varas uti F. M.: 



Hane., skjuten i närheten af Helsingfors d. 12 maj 1845: 

 hufvudet och halsen tecknade såsom vanligt, men nästan 

 svarta, med obetydlig metallisk skiftning; ryggen, skuldrorna, 

 vingskylarne och underlifvet ljusare än vanligt, mycket fint 

 och otydligt vattrade; vingspegeln svart med otydligt violett 

 och blåaktigt skimmer; öfre stjerttäckarne gråsvarta, de 

 mellersta uppåtböjda stjertpennorna askgråa. 



Hane., skjuten vid ett träsk i Esbo socken i maj 1860: 

 hufvudet och öfversta delen af halsen svarta med grön glans, 

 men med hvita fjädrar strödda omkring näbben och på kin- 

 derna; längs nacken förlöper ett rent hvitt band, som nedåt 

 utbreder sig och till 17-2 tums bredd omsluter hela meller- 

 sta delen af halsen, ända till halsringens vanliga plats; ving- 

 täckarne, handpennorna samt spegelpennorna äro rent hvita 

 med endast spår af blått på de 2 öfversta spegelpennorna; 

 magen och undergumpen hvita med rostgult öfverdrag. (Tro- 

 ligen en bastard med tam anka.) 



