383 



Dessutom förefinnes en torvildacl anka, till färgen i 

 färskt tillstånd öfverallt bländande livit med stark orangegul 

 anstrykning isynnerhet på bröstet och buken; ben och näbb 

 orangegula; fogeln hade blifvit skjuten omkr. den 21 janu- 

 ari 1848 vid Esbo-Karlö (Stenskär), då redan alla inre och 

 grundare vikar längesedan varit isbelagda (M. v. W:s anteckn.). 



Bland alla europeiska änder är gräsanden den mest 

 utbredda och talrikast förekommande arten, äfvensom det 

 mest eftersökta föremålet för sjöfogeljagt. Den häckar i 

 största delen af norra hemisfären både i gamla och nya 

 verlden, mest dock i de mellersta och nordliga länderna. 

 Mot norden förekommer den ännu på Island och norra Grön- 

 land, men saknas uti de på skog blottade nordligaste de- 

 larne af Europa och norra Sibirien. För öfrigt kläcker den 

 i Europa ända till Medelhafvet och några delar af norra 

 Afrika, uti Sibirien ända till Kamtschatka samt i norra Ame- 

 rika. — Arten öfvervintrar på Island och Grönland, men 

 flyttar på fasta landet öfverallt der vattnen tillfrysa; den 

 stannar sålunda qvar ibland redan vid Stockholms breddgrad, 

 uppehåller sig året om i mellersta Europa, samt kommer i 

 stora massor till Medelhafsländerna isynnerhet Grekland och 

 Nildalen. 



Öfverallt i södra och mellersta delarne af vårt område före- 

 kommer gräsanden talrikt allt efter tillgången på lämpliga 

 lokaler. I skärgården finnes den i de inre fjärdarnes gräs- 

 och vassrika vikar, äfvensom vid insjöar (Aschan)^ men und- 

 viker deremot yttre skären och öppna hafvet. Uti norra 

 delen af landet blir den allt mer fåtalig och saknas alldeles 

 längs ishafskusten. — Ännu vid Uleåborg (Br, Nyl.) och Ka- 

 jana (Myrn) är den allmän, men i mindre grad i Pudas- 

 järvi (Brdr)j i norra ryska Karelen finnes den (J. Shg) här 

 och der t. ex. vid Wigsjön. M. v. Wright fann den väl 



