388 



Hona: nästan af gräsandens färgteckning; underlif- 

 vet hvitt. 



Längd: hanen 20 t., vingbr. 35 — 36 t., honan något 

 mindre. 



Beskrifning. Hane om våren. Näbben helt svart, två 

 tum lång; fötterna orangeröda med svartaktig simhinna. 

 Hufvudet och öfre delen af halsen på ljusgrå botten tecknad 

 med små svartbruna fläckar, tätast på den i rostbrunt stö- 

 tande hjessan samt på bakhalsen; nedre delen af halsen äf- 

 vensom frambröstet gråsvart med smala hvita, bågformigt 

 förlöpande tvärband, som på frambröstets sidor äro utdragna 

 i vinklar mot spetsen och på underlifvet tilltaga så, att 

 buken är hvit med orediga mörka fläckar. Rygg, skuldror 

 äfvensom vingskylarne på svartgrå botten vattrade med fina 

 hvita linier; de minsta vingtäckarne gråa med ljusa ändkan- 

 ter, de mellersta mörkt brunröda och de största svarta, bil- 

 dande framför vingspegeln ett svart tvärband. Handpennorna 

 mörkbruna, på infanet ljusare; de första armpennorna af de 

 största vingtäckarnes färg, bilda under vingspegeln en svart 

 kant; spegeln hvit; de deröfver liggande inre vingpennorna 

 gråbruna. Bakryggen brunsvart med ljusare fjäderkanter, 

 öfre och undre stjerttäckarne rent svarta; stjertens pennor 

 16, brungråa med ljusgråa kanter. F. M. 



De yngre hanarne hafva i allmänhet ej så lifliga färger 

 som de äldre, isynnerhet på vingtäckarne. 



Honan liknar i hög grad gräsandens, men skiljes genom 

 den hvita vingspegeln. — Hjessan svart med grönaktig glans; 

 ett streck genom ögat, äfvensom halsryggen svartaktiga; pan- 

 nans, hufvudets och halsens sidor rostgråa, beströdda med 

 svartbruna punkter; hakan hvitgrå. Öfre kroppsdelarne svart- 

 bruna med rostgråa fjäderkanter och rostgula, ofta bågiga 

 tvärfläckar, bredast längs skuldrorna; underhalsen, bröstet 



