389 



och kroppssidorna rostgulaktiga med stora, dels halfmån- 

 formiga, dels pillika svartbruna fläckar. Gumpen och stjert- 

 täckarne af kroppssidornas färgteckning; underlifvet rent 

 hvitt. De öfre små vingtäckarne gråaktiga, de nedre bruna 

 med hvitgråa och rödaktiga vågstreck. Den hvita spegeln 

 bildas af tre vingpennors ytterfan. Meves och Z. M. 



Hanen i sommardrägt. Den i öfrigt svarta näbben är 

 nu rostgulaktig nedåt käkkanterna och der utmärkt af små 

 svarta fläckar; hufvudet och öfre delen af halsen på grågul 

 botten tätt beströdd med små mörka fläckar, ett band öfver 

 ögonen, kinderna och strupen ljusare grågula; framrygg och 

 skuldror svartbruna med ljusare fjäderkanter; sidorna af 

 kräfvan och vingskylarne mera kastaijjebruna, fläckiga af 

 svartaktigt; underlifvet nästan hvitt med små mörka fläckar. 

 Bakrygg, öfvergump och öfre stjerttäckare nästan enfärgadt 

 brunsvarta; undre stjerttäckarne nästan hvita. Vingarne 

 såsom i vinterdrägten, men de innersta vingpennorna nu 

 svartbruna. Naumann. 



Hanens första fjäderdrägt har mycken likhet med honans 

 ofvan beskrifna, men färgen är mindre ren, stötande i sot- 

 brunt, fläckarne mindre och derföre tätare; på de långa 

 skulderfjädrarne saknas tvärfläckar; vingtäckarne mer eller 

 mindre brunröda; stjertpennorna svartgråa med afbrutna 

 spetsar. Meves. 



Dundrägt. Näbben i färskt tillstånd, ofvan olivbrun, 

 vid kanten och inunder vaxgul; benen brungröna med blek- 

 gul kant längs tårna. Dunets färg liknar den hos gräsanden 

 men alla ljusare partier äro större än hos denna. Färgen 

 på öfversidan olivgråbrun, mörkast på hjessan; de vanliga 

 4 fläckarne på ryggen och den inre vingkanten gula; under- 

 sidan och kinderna svafvelgula med ockragul anstrykning på 



