275 



rygg, skuldror och bakrygg med en svag, gulgrönaktig siden- 

 glans. Vingpennorna brunsvarta med gråaktig ändkantning, 

 första pennan med hvit utkant, armpennorna med bredare 

 olivbrun kantning; vingens utkant hvit, kroppssidorna och 

 undre vingtäckarne äfven brunsvarta. Stjertpennorna svarta; 

 undre stjerttäckarne hvita med svag, rostgul anstrykning vid 

 roten, de mellersta rent svarta. F. M. 



Begge könen äro lika tecknade, men honan något mindre 

 än hanen. 



Ungdrägt. Den lilla pannplåten äfvensom näbben orent 

 gulgröna; benens färg mörkare än hos de gamla. Strupen 

 hvit, tyglarne hvitaktiga, hufvudet ofvan, kinderna och bak- 

 halsen olivbruna; sidorna af samma färg, men med askgrå 

 anstrykning; kräfvan och midten af bröstet askgråa med 

 hvita fjäderkanter, det senare isynnerhet nedtill hvitfläckigt 

 vingskylarne olivgråa, de öfre med hvita fläckar längs öfre 

 fanet; magen bakut rostgrå, sidorna af gumpen ljust och 

 mörkt fläckiga, de mellersta undre stjerttäckarne svarta, de 

 öfriga hvita med rostgul anstrykning. Hela fogeln ofvan och 

 vingarne olivbruna. — Den derpå följande första utbildade 

 drägten skiljes från de gamla toglarnes drägt genom ljusa 

 fjäderkanter, som mot våren afnötas. 



Dundrägten är svart; tyglarne nakna, rödaktiga; näbben 

 och pannplåten vackert gulröda, näbben blekare röd; benen 

 rödgråa. Efter Naumann, 



Denna art synes hafva en särdeles vidsträckt utbred- 

 ning; den häckar i hela mellersta och södra Europa, äfven- 

 som i Algier och på Canariska öarne; mot norden går den 

 upp till södra och mellersta Skandinavien och Östersjöpro- 

 vinserna*); likaså förekommer den i mellersta och sydliga 



^) Russow, Sitz.-ber. d. Dorp, nat.-f. Ges. 1870, s. 160, 162, 



