276 



delarna af Asien. Den öfvervintrar redan i södra Europa, 

 men merendels i Afrika, der den går ända ned till Kap. 



Till vår fauna kan hon ej med skäl räknas, ty nordliga 

 gränsen för dess förekomst ligger utom vårt land. Likväl 

 har den en gång blifvit ertappad hos oss, nemligen den 20 

 maj 1842 i Kyrkslätt socken i Nyland, då en hane erhölls 

 och af M. v. Wright inköptes. Exemplaret förvarades först 

 i sällskapets pro fauna et flora fennica samling, numera i 

 finska museum. 



På de sumpiga och med vattenväxter rikt bevuxna 

 ställen der fogeln förekommer är den lätt igenkänlig genom 

 sitt omvexlande och skarpa läte, då den rör sig i vassen; 

 det återgifves i skrift ungefärligen med kiirr-krex-kirrkreck- 

 reck. Medan den simmar nickar den af och an med huf- 

 vudet och håller stjerten upprätt. 



Sothöns-slägtet (Fiilica um,). 



Näbben kortare än hufvudet^ stark, hög och smal, hastigt 

 tillspetsad och lika såväl ofvan som nedan. Näbb- 

 ryggen smalt afrundad, utvidgande sig vid pannan till 

 en oval, ända upp mellan ögonen gående, kullrig, naken 

 pannplåt. 



Näsborrarne ajlånga, genomsigtiga, ofvan begränsade af en 

 hinna, belägna nära midten af näbben i den stora näs- 

 gropen, hvilken är flat och framtill afrundad. 



Benen stora, långt bakut belägna, nakna något ofvan häl- 

 leden; de starka tarserna från sidorna hoptryckta, huden 

 framtill delad i tvärsköldar, baktill nätlikt. 



Tårna tre framåt, mycket långa, smala, de mellersta längst j 

 alla vid hvardera sidan kantade med breda, vid led- 

 gångarne inskurna simhinnor eller hudflikar, störst på 



