282 



året inträffar ruggningen; några erhålla den utbildade dräg- 

 ten först efter flere år, andra redan tidigare. Födoämnena 

 utgöras förnämligast af kallblodiga ryggradsdjur, men äfven 

 af smärre varmblodiga samt större insekter; af några arter 

 lefva många familjer tillsammans uti kolonier, merendels i 

 sumpiga trakter, andra lefva parvis i skogarna eller i men- 

 niskors granskap. I allmänhet äro de tröga foglar, och till- 

 bringa långa stunder stående orörliga på ett ställe. 



Alla äro de flyttfoglar och finnas utspridda öfver hela 

 jorden uti de tempererade och varma länderna. För vår 

 fauna äro de samtligen temligen fremmande; endast tvenne 

 arter hafva möjligen häckat på något ställe inom vårt om- 

 råde, men flere äro anträffade såsom vilsekomna från syd- 

 ligare länder. De fyra slägten, som hänföras hit afvika så 

 från hvarandra, att de med skäl kunna uppföras såsom lika 

 många skilda familjer — åtminstone Storharne (CiconiidcB 

 eller Pelargi) och Hägrarne fArdeidce eller Herodii). Släg- 

 tena Platalea och Ihis, torde likväl såsom synnerligen frem- 

 mande för vår fauna, i denna handbok kunna uppföras endast 

 såsom bihang till den förra af dessa två familjer. 



Sjette familjen: Storkar, CiconiidsB. 



Pannan något kuling; hufvudet vanligen till större delen 

 hefjädradt, ögontrakten och hakan nakna; munnen kluf- 

 ven blott till ögonens framkant; näbben kägelformig^ 

 med obetydlig näbbfåra; benens hudbeklädnad nätlikt 

 delad; tårna med små, nagellika, på kanterna hel- 

 bräddade klor och en mindre baktå, som är fästad 

 något högre tipp än framtar na. 

 Hit hör endast ett slägte i Europa, nemligen 



