283 



Stork-slägtet (Cicoiiia briss), 



Näbben nästan lika hög vid hasen^ som den svagt kullriga 

 'pannan, lång^ rät eller litet npi^åt höjd^ utdraget kä- 

 gelformig^ vid spetsen svagt hoptryckt^ skarpt tillspetsad^ 

 käkkanterna hvassa^ inåth'öjd.a^ med en kort, grund 

 nähhfära. 

 Näsborrarne korta och smala^ belägna vid näbbroten och 



högre upp åt näbbryggen till. 

 Benen mycket långa^ temligen starka., obetydligt hoptryckta^ 

 öfverallt beklädda med nätlikt delad hud; f ramtårna 

 korta^ inunder breda^ kantade med ett hudveck, samt 

 vid basen förenade med hvarandra; baktån belägen något 

 högre upp^ hvilande med, halfva längden på marke^i; 

 alla tårna i spetsen med tvärplåtar; klorna korta^ trub- 

 biga^ hvälfda. 

 Vin g ar ne stora, långa, temligen breda, med mycket för- 

 längda armben, men mindre långa vingpennor; den 

 första af dem är kort, de följande längre, den 4:de 

 längst; de 5 första på infanet afsmalnande mot spetsen; 

 de längsta armpennorna och skulder fjädrar ne stora, 

 breda och i spetsen afrundade. 

 Stjerten kort, af rundad, bestående af 12 pennor. 

 Hufvudet är omkring ögonen mer eller mindre naket, fjäder- 

 klädnaden i öfrigt tätt åtliggande. 

 Till kroppsställning likna storkarne mer tranorna äu 

 hägrarne; deras färgteckning är enkel och fördelad i stora, 

 mera enfärgade partier, lika hos begge könen, men något 

 olika hos ungarne ända till tredje året. De tillhöra de tem- 

 pererade och varma länderna och uppehålla sig derpåjem- 

 nare marker, vid floder, sjöar och träsk, på våta ängar och 

 vid vattengrafvar, några i närheten af menniskoboningar. 



