289 



sitt bo af pinnar ocli qvistar i träd och hafva samma födo- 

 äiinien som storkarne. En gång om året rugga de, och un- 

 garne få först i tredje året de gamlas färg; könen äro lika 

 h var an dra. 



Platalea leucorodia Linn. Skedslork. 



Artm. Hufvudet hefjädradt (förutom ofvan angifna partier)^ 



hos de gamla foglarne med en lång fjäde7'tofs i nacken j 



hela fjäderklädnaden hvit^ på halsroten en rostgulaktig 



gördel. 



Längd kring 30 tum, vingbr. omkr. 7 fot. 



Såsom finsk foenämning anför man kapusta-haikara — 

 en öfversättning från svenskan. 



Beskrifning. Näbben stundom öfver 8 tum lång, vid 

 roten temligen hög, framåt helt tunn, ofvan ända åt spetsen ut- 

 märkt af tvärgående, svarta rynkor med mellanrummet blå- 

 grått, för öfrigt svart förutom den breda gula spetsen; huden 

 på hakan rödaktigt gul, på tyglarne hvitaktig; iris karmin 

 röd, benen svarta. — Hufvudets och halsens fjädrar äro 

 smala, nackens hos yngre knappt förlängda, hos tvååriga be- 

 tydligt, hos gamla bildande en ända till 7 tum lång, yfvig 

 tofs af smala gulaktiga fjädrar; öfver halsens nedre del en 

 rödaktigt ockragul gördel: hela öfriga fjäderklädnaden rent 

 hvit. — Honan är något mindre än hanen, har kortare näbb 

 och nacktofs, samt liksom ungfoglarne smalare halsgördel. 

 Naumann och Z. M. 



Denna egendomliga fogel tillhör de tempererade delarne 

 af gamla verlden; i mellersta Europa och Asien häckar den 

 längs hafskusterna och flodernas nedre lopp; till största antal 

 finnes den uti Ungern, omkring Svarta och Kaspiska hafven ; 

 också i Holland häckar den, men finnes i vestra Europa blott 

 under sträcktiderna; ibland förvilla sig exemplar norrut till 



19 



