291 



ibis-slägtet (Ibis civ.). 



Näbben smal, mycket lång och nedåthöjd, vid roten stark^ 

 nästan fyrkantig och utåt hoptryckt; öfverkäken med 

 en fåra från näshorrarne till nabhspetsen, käkarne af 

 samma längd och forya-j hela nähhen mjuk och höjlig 

 utom i spetsen, som är hård *). 

 Näsborrarne nära ])annan och nähhryggen^ smala och korta, 

 liggande i en smal och vek hudj som fortsattes i nabh- 

 fåran. 

 Benen höga^ smala^ nakna högt öfver hälleden; tarseoma 

 hoptryckta^ framtill täckta af tv är sköldar^ liksom äfven 

 tårna of van', för öfrigt är huden nätlikt delad^ utom. 

 på den öfre delen af underhenets nakna del^ der den 

 är odelad. Tårna långa och smala, de tre främre vid 

 roten förenade genom en hud,, baktån belägen något högre 

 upp; klorna temligen långa^ smala, lindrigt böjda och 

 skarpa. 

 Vin gar ne stora^ breda, med afrundade spetsar; första pen- 

 nan mycket kort, knappt märkhar, de tre följande nästan 

 lika långa och längst. 

 Stjerten består af 12 pennor. 



Detta slägte finnes både uti gamla och nya verlden; uti 

 Europa är dock blott en art inhemsk, men en annan är all- 

 mänt bekant såsom en hos de gamle Egyptierne helig hållen fo- 

 gel. De vistas på sumpiga ställen, der de uppsöka samma slags 



*\ Såsom ofvan namnes upptages detta för vår fauna fullkomligt 

 fremmande slägte här såsom ett bihang till Ciconiidce, med hvilken familj 

 det i öfrigt har endast liten förvan dtskap. Näbbens alldeles afvikande 

 byggnad har föranledt bildandet af en egen underfamilj Jbidince Bp., 

 som förts än till den ena än till den andra familjen; dess veka be- 

 klädnad synes utgöra en anomali inom denna underordning dit slägtet 

 dock af de flesta nutida författare föres. 



