226 



Arterna af den förra afdelningen, eller skogs-heckasi- 

 nerna, hafva en i spetsen mera hård näbb, än sump-heckasi- 

 nernaj det senare imderslägtet, hvilka hafva den i hög grad 

 känslig och nervrik, samt efter döden och sedan den torkat, 

 skrynklig på ytan. Förnämligast de senare hafva tydliga 

 och skarpt begränsade gula band längs ryggen och deras 

 ögon äro icke så långt bakut belägna som morkullans. Afven 

 beträffande lefnadssättet äro de något olika; morkullan hål- 

 ler sig till skogarne, då sump-beckasinerna åter mer älska 

 öppna, sumpiga ställen. 



24. Scolopax rusticula Linn. Morkulla. 



Lehlokurppa. 



Artm. Näbben två gånger så lång som hufvudetj bakhufvu- 

 det svart med. rostfärgade tvärband j öfre kroppsdelarna 

 spräckliga af rödbrunt^ svart och askgrått^ de undre 

 med bruna^ vågiga tvärband^ vingarne mörkbruna med 

 rostfärgade^ trekantiga fläckar på handpennornas ut- 

 fan-j stjertpennornas spetsar ofvan gråa, undertill silf- 

 verhvita. 



Längd: 14— HV^ tum, vingbr. omkr. 22 tum. 

 Finska namn. Mäkikurppa; kyntölintu (Sav.); lehto- 

 karppa (Wiborgs län); suokurppa. 



Beskrifning. Näbben 2 tum 6 lin. lång, gulaktigt lif- 

 färgad och mot spetsen mörkare gråbrun; iris brun och be- 

 nen gråaktigt gula, tarsen öfver en tum hög, mellantån med 

 klo IV2 tum lång. 



Gammal fogel. Från näbbvinkeln till ögat och något 

 bakom detsamma går ett smalt, i midten bredare, svartbrunt 

 band; på öfre delen af örontrakten går ett dylikt på tvären ; 

 trakten inunder detsamma, kinderna, pannan och framdelen 



