343 



Förutom de anförda formerna af sädgåsen känner man ännu 

 andra, som från högre norden, troligtvis Sibiriens norra och ostliga 

 trakter, någougång anländt till vissa delar af Europa, eller flytta genom 

 östra Asien. 



4. Anser erythropus (Linn.)- Bläsgås. 



Näbben pyramidlik, bleh^öd likasom äfven benen; fjäderkläd- 

 naden brun, pannan hos de gamla foglarne med en hvit 

 bläs; iinderlifvet Ijusbrinit med svartbruna fläckar. 

 Längden 22 tum eller 27 — 28 tum, olika för olika 

 underarter. 



Man har uppfört flere former också af hvitpannade 

 gässen såsom sjelfständiga arter, jemngoda med grå- och 

 sädgåsen. Emellertid förhålla de sig till hvarandra alldeles 

 på enahanda sätt, som de vikarierande former af sädgåsen, 

 hvilka ofvan sammanföras till en enda art under ett kollektiv- 

 namn. Konseqvensen fordrar således, att de nu i fråga va- 

 rande bläsgässen också uppföras endast såsom underarter af 

 en kollektivart, för hvilken namnet Anser erythropus (L.) 

 tyckes fullt lämpa sig '^). Linné gjorde nemligen ej någon åt- 

 skilnad på de särskilda formerna; visserligen betecknade han 

 med detta namn först de lappska exemplaren (Fn. sv. och 

 S. N. X), men inrymde sedermera under detsamma äfven de 

 amerikanska, då han lärde känna sådana, utan att hans ord *) 

 kunna hänföras till någon viss underart. Af sådan anledning 

 synes hans omtvistade namn lämpligast kunna erhålla en vid- 

 sträcktare betydelse. Den lappska underarten, åt hvilken 

 man deremot på senare år velat förbehålla namnet, bör i 



*) Syst. Nat, XII Anas erythropus: A. cinerea, f rönte alba. — — 

 Hahitat in Europa et America septentrionali. Rostrum rubrum. Pedes rubri. 

 (Utom synon. samt beskr. af hanen). 



