366 



benen ljust rosenröda eller köttfargade med något blekare 

 simhud '^j ; iris brun. — Hela hufvudet och öfre delen af 

 halsen svartgröna, glänsande; öfriga delen af halsen nedåt 

 bröstet rent hvit; derefter följer ett bredt, skarpt begränsadt 

 bälte af rostgul färg omkring hela kroppen, på framryggen 

 bakåt småningom öfvergående i det hvita; skulderfjädrarne 

 framtill och på hela den nedre, yttre delen rent svarta med 

 grön glans, uppåt medelst vattring öfvergående i den inre 

 hvita delen af dem; den hvita färgen fortsattes vidare på 

 inre sidan af de innersta vingpennorna, hvilka ytter derom 

 hafva ett smalt band och i öfrigt äro brunröda samt bilda 

 ett band längs öfre kanten af spegeln. Spegelpennorna långa 

 vackert gröna och glänsande; handpennorna, stjertspetsen 

 (pennorna äro 14) och ett band längs underlifvet ända från 

 det rostgula tvärbandet svarta; gumpens sidor och undre 

 stjerttäckarne rostgula; alla öfriga delar rent hvita. — Orig. 

 raåln. och F. M. 



Honan saknar näbbknöl, men skall vid högre ålder få 

 en antydning dertill; hon liknar hanen, men är något mindre 

 och har i allmänhet en smalare bröstgördel, mindre lifliga 

 färger samt är något spräcklig och fläckig på de svarta och 

 roströda partierna. F. M. 



Hane i sommardrägt. Näbben och knölen mönje- eller 

 tegelröda, den senare mycket mindre än om våren; benen 

 blekröda. Hufvudets och halsens gröna fjädrar mattare till 

 färgen och en tredjedel kortare än om våren; i det brun- 



*) Näbbens färg beror ej af pigmentaflagringar under eller uti epi- 

 dermis, utan af blodkärlen inunder densamma; den skära, högröda fär- 

 gen försvinner derföre nästan alldeles vid påtryckning med ett finger 

 (W. v. W.); detsamma gäller äfven fötternas färg, och begges rodnad 

 beror derföre mycket af temperaturen: vid starkare värme och lifaktig- 

 het är färgen högre, intensivare, vid kallare väder eller mindre stark 

 omsättning tvertom mer dragande i gult (F. v. Wright i bref>. 



