397 



mörkt olivbrun, tecknad med ljusa fläckar, en på sidorna af 

 gumpen, en annan snedtstående bakom den i kanten ljusa 

 vingen. Iris Ijusbrun, näbb och ben blygråa med svartak- 

 tiga simhinnor. F. M. 



Anm. Den ofvan beskrifna dunungen, som ännu är temligen liten, 

 har blifvit tagen i Lappmarken, men är icke så väl bevarad, att en 

 i allo fullständig beskrifning derefter kan göras. Näbb och ben äro 

 beskrifna efter en annan något större unge, hvilken jag hade lef- 

 vande i Kuopio, och som redan hade skuldror och kroppssidorna samt 

 buken fjäderklädda. Den sistnämndes färger äro blekare såsom 

 vanligt hos äldre ungar; begge förvaras i F. M, (M. v. W.) 



Häckande förekommer bläsanden uti nästan hela norra 

 delen af Europa och Sibirien (ända till 70^ n. br.) från 

 Island till Kamtschatka, men saknas i de högarktiska kust- 

 trakterna *) ; mot söder kläcker den i Skotland, ställvis i 

 Danmark, Holland och några delar af norra Tyskland, i Ryss- 

 land måhända något sydligare. — Arten flyttar längs såväl 

 kuster som floder i mängd. Om vintern uppehåller den sig 

 redan i England och södra Sverige, mycket talrikt i olika 

 delar af mellersta och södra Europa och i största mängd i 

 norra Afrika, isynnerhet Egypten; i Indien öfvervintrar den 

 också, samt kommer från östra Sibirien till Japan och Kina. 

 — Tillfälligtvis är arten funnen i Nord Amerika, der den 

 eljest representeras af en skild form, Anas americana Gm. 



Hos oss häckar den i alla delar af landet, ehuru tal- 

 rikast i de nordliga och mellersta; den är en af våra all- 

 männaste andarter. — I hela lappmarken finnes den mycket 

 talrikt ända till Utsjoki (Fellm.) och går längs Pasvik elfven 

 ända till Ishafskusten (Malm) samt i Enontekis till Mukka- 

 järvi och Kilpisjärvi (W. v. W., Sbg & Pn); Middendorff 

 uppgifver den likvisst vara sällsynt omkring lappska halfön, 



*) Under flyttningarne kommer den äfven hit {Heuglin, Waigatsch 

 on, Ibis 1872 s. 60—65), likasom till lappska halföns kuster. 



