399 



Emellertid kan man äfven i Kuopiotrakten ännu i början af 

 oktober få se några stycken, äfven om snö redan fallit, såsom 

 fallet var år 1871". (Meddelat af konr. C. A. Aschan.) 



Under min några dagars vistelse i Torneå i slutet af 

 juni år 1856 observerades aildagligen söderut flygande floc- 

 kar af brunnack-hanar; det synes deraf, att dessa foglar 

 för sin sommarruggning besökte andra trakter (kusten), än 

 dem honorna valt för sin häckning. 



Uti Skand. Fauna omtalas det skarpt hvisslande, men 

 särdeles behagliga läte, hvilket hanen af denna fogel oftast 

 under flygten låter höra, isynnerhet under aftnarne och 

 nätterna på den tid då honan börjat värpa och således Öf- 

 Yergifvit honom emellanåt. Han flyger då orolig omkring, 

 slår ned på en lugn fjärd, hvisslar några gånger, flyger 

 upp igen o. s. v. under den tid han måste vara skild från 

 sin maka. Kärleken makarne emellan är hos denna art 

 mycket stark. Brunnacken är äfven annars till sin natur 

 en sällskaplig fogel, som icke gerna trifves ensam, hvarföre 

 hanarne också af denna art slå sig tillsamman sedan ho- 

 norna börjat rufva och ströfva sålunda omkring ännu i slutet 

 af juni, ofta åtföljda af några honor hvilka förmodligen blif- 

 vit obarmhertigt plundrade på sina ägg. Efter denna tid 

 draga de sig afsides och ikläda sig sin vackra sommardrägt; 

 först i september ser man åter gamla hanen hos ungkullen, 

 hvilken modren lemnat åt sitt öde för att sjelf få rugga 

 ostörd i augusti. De gamla hanarne flytta från oss i full som- 

 mardrägt, såsom fallet är äfven med krickanden och stjert- 

 anden; icke heller få de unga hanarne sin vinterdrägt förr 

 än senare under loppet af vintern. 



Bläsandens ankomst till vårt land infaller några dagar 

 före isens afgång från vikar och fjärdar, eller så snart mindre 



