406 



deruti mera gamla hanen i sommardrägt, hvilken dock skiljes 

 från de unga genom sin storlek, sin ljusblåa, i spetsen of- 

 vanpå och i käkkanten svarta näbb, då denna hos de unga 

 är blågrå, småningom mot spetsen mörknande, samt genom 

 sina vackert ljusgråa i spetsen af rent hvitt kantade och längs 

 midten af ett sammetssvart band utmärkta innersta vingpennor 

 och sina vackert gråa vingtäckare utan ljusare ändkant. 

 Unghanens innersta vingpennor äro mörkare brungråa isyn- 

 nerhet på hela infanet och sakna det djupt svarta bandet 

 längs sidorna af spolen; dess skulderfjädrar äro tecknade af 

 hvitgråa eller gulbrunaktiga, snedt och tvärstående sling- 

 riga band m. m. — Hos en ung hane, skjuten den 20 sep- 

 tember 1847 och förvarad i finska samlingen, finnes bland ving- 

 skylarne en mängd öfvergångsfjädrar; dessa äro vattrade och 

 hafva gråbruna spetsar; äfven på skuldrorna finnas några vatt- 

 rade öfvergångsfjädrar. Sådana fjädrar finner man äfven hos 

 andra änder senare på sommaren eller mot hösten, innan de 

 lemna oss. F. M. 



Den unga honan skiljes från den lika gamla hanen 

 genom sin gråbruna vingspegel och ljust grågulaktigt kan- 

 tade vingtäckare; det framför hanens vingspegel stående 

 gulröda bandet saknas äfven hos unghonan, som har det hvit- 

 aktigt. Hos hanen äro blott de mellersta stjertpennorna mer 

 eller mindre snedt tvärfläckade, hos honan hafva deremot alla 

 långa, längs kanten gående, och några mer eller mindre snedt 

 stående ljusa band. 



Dundrägt. Ofvan svartbrun, inunder hvitgrå; hufvudet 

 ofvan från pannan till och med nacken svartbrunt; ett från 

 ögat bakåt gående mörkt band förenar sig med det i nacken; 

 under detta ett hvitaktigt, som utbreder sig öfver hufvudets 

 och halsens sidor och skarpt begränsas mot det mörka på 

 bakhalsen; den mörka färgen öfvergår med gulbrunt i den 



