407 



ljusa; från näbbroten bortåt örontrakten en gråare skugg- 

 ning; på den ofvan mörka kroppen stå fyra parvis ställda 

 hvitaktiga fläckar; en ljus tvärfläck öfver vingen och låret, 

 som utvändigt är mörkt; vid näbbroten en ljusare fläck; 

 näbben ljust blygrå, äfvenså fötterna, som hafva mörk sim- 

 hud; iris mörkbrun. Längd omkr. 8 tum. F, M, (tagen vid 

 Tengeliö elf den 25 juni 1856). 



Äfven stjertanden eger en vidsträckt utbredning i norra 

 delarne af gamla och nya verlden. Den häckar i vår he- 

 misfär hufvudsakligen i nordliga Skandinavien, Ryssland och 

 Sibirien ända till Taimyrlandet och Kamtschatka, men äfven 

 fåtaligt och spridt vida sydligare, såsom på Island, i England, 

 det öfriga Skandinavien och Danmark, på nordtyska slätt- 

 landet, i Östersjöprovinserna och en stor del af Ryssland, 

 samt i Ungern och Donauländerna. — Arten flyttar längs 

 såväl kusterna som floder och har i vestra Europa sina 

 nordligaste vinterstationer på britiska öarne och i Frankrike; 

 redan i södra Skandinavien qvarstannar den, men flyttar 

 för öfrigt ända till Spanien samt Medelhafvets norra och 

 södra kuster, kommer från norra Ryssland och Sibirien till 

 Svarta och Kaspiska hafven, samt i stor mängd till Nildalen; 

 likaså besöker den äfven Indien, Japan och China. I Ame- 

 rika flyttar den ända till Westindien. 



Hos oss häckar stjertanden talrikt uppe i norden och 

 aftager till antalet söderut ungefär i samma mon som gräs- 

 anden tilltager; den kläcker ännu i södra Finland. — Schrader 

 omtalar arten från de nordligaste trakterna af lappmarken 

 och Malm fann den äfvenledes vara allmän på alla floder 

 och sjöar af norra lappmarken ända upp till Pasvik flodens 

 mynning *) ; antagligen finnes den dock mer fåtaligt längs 



*) Enligt Fellman skulle stjertanden i Utsjoki finnas ytterst spar- 

 samt, men i Enare, vid Ivalojoki och Kamasjoki på gräsrika stränder 

 vara mindre sällsynt. 



