410 



10. Anas qverqvedula Linn. xlrta. 



Artm. Den smala näbben längre än underbenet, obetydligt 

 bredare i spetsen^ med temligen bred afrundad nagel 

 och tänderna synliga utom käkkanten j vingpennspolarne 

 under alla åldrar hvita hos begge könen' stjertjpennorna 

 14. — (Undersl. Cyanopterus EytonJ. 

 Hane om våren: främre kroppsdelarne bruna med svart- 



aktiga tvärband; hjessan svart^ ett hvitt band öfver ögat till 



nackens sidor; kroppssidorna vattrade på hvitaktig botten; 



gumpen och stjerttäckarne mörkfläckiga på ljus botten; ving- 



täckarne ljust blågråa, spegeln grön, de bakre skulderfjä- 



drarne svarta och hvita, bågböjda.. 



Hona: på ljus rostgulaktig botten fläckig af svartbrunt^ 



inunder hvit; vingspegeln brun. 



Längd: hanen 1 f. 3^2 ^-i vingbr. 2 f. 2 t.; honan 



mindre. 



Atias qverqv. L. och circia L. ; Qverqvedula circia L. Steph. 



Benämniyigar. Såväl i Sverige som Finland är det 

 egentligen krickanden, som af allmogen kallas ärta^ eller 

 också göres dem emellan ingen skilnad. Finska: räkkäsuorsa 

 (Kumo elf) och pikkusuorsa (Hvittis) enL Lydén; vaaliasiipi- 

 sorsa (M^. Nyldr); Malmberg kallar den heinätavi. 



Beskrifning. Näbben hos denna art skiljer sig från den 

 följandes genom betydligt större nagel, som är mindre ha- 

 stigt nedböjd i spetsen och tydligt markerar sin större längd, 

 då man betraktar näbbens öfre profil: hos krick-2.nåQn bil- 

 dar samma kontur en nästan i ett sammanhang gående linea, 

 nageln inberäknad; äfven ofvan ifrån sedd har näbbspetsen 

 hos den sistnämnda en tvärt afrundad form, men hos artan 

 en något utdragen, derigenom att nageln icke är så hastigt 

 nedböjd. 



