414 



och skönt grön) samt genom näbbens olika form och bly- 

 gråa targ. F. M, 



Dundrägten är enligt Naumann alldeles lik den hos 

 gräsanden, med undantag deraf, att näbb och ben hos 

 artan äro mörkare, antagligen lika med krickandens, eller 

 blygråa; åtminstone var förhållandet sådant hos de något 

 äldre ungar jag haft tillfälle att se såsom alldeles nyss- 

 skjutna. Dessa företedde ännu en annan olikhet deruti, att 

 då årtungen har ett från underkäksroten gående, först något 

 uppåtböjdt mörkt band ända ut på örontrakten (otydligt midt 

 under ögat), har gräsanden blott en aflång mörk fläck bak- 

 till på örontrakten, men derifrån endast en starkare gul färg. 



Hos en i finska samlingen stående, redan till en del 

 fjäderklädd unge af artan hafva färgerne på hufvudet redan 

 förbleknat. 



Uti de tempererade delarne af gamla verlden har ärtan 

 sitt häckningsområde och intager i vår verldsdel ett bredare 

 bälte österut än mot vester, liksom så många andra arter. 

 Den häckar nemligen fåtaligt i sydliga delarne af britiska 

 öarne, talrikare uppå Holländska och Nordtyska lågländerna, 

 i Danmark, sydliga och östra Sverige (ända till Gefle) södra, 

 Finland, Östersjöprovinserna och europeiska Ryssland (icke 

 i norra delen, men söderut ända ned till Svarta hafvet) samt ge- 

 nom Sibiriens sydligare delar ända till östra kusten; ställvis 

 och merendels enstaka häckar den likväl ännu i Frankrike, 

 södra Tyskland och andra sydliga delar af Europa. — Arten 

 flyttar för det mesta längs floder; om vintern förekommer 

 den i de flesta länder omkring Medelhafvet, samt t. o. m. i 

 södra Ungern, vidare i norra Afrika särdeles Nildalen, Ara- 

 bien, Persien, Indien, Kina, och på ostindiska öarne. — I 

 Amerika företrädes den af tvenne närstående arter på ömse 

 sidor om Klippbergen. 



