558 



byta de om plats och infinna sig plötsligt på ställen der de 

 förut icke funnits. 



Artens invandring inom Östersjöns område (Ph. medius *) eger 

 ett särskildt intresse. Enligt Naumann var den i början af detta år- 

 hundrade nästan okänd i Danmark och Tyskland; år 1810 infann den 

 sig på Fyen och inom fem år funnos der tusentals nästen; snart visade 

 den sig också på Riigen. Svårt förföljd på begge ställena minskades 

 mängden, medan arten samtidigt yppades ända vid Oders mynning; äf- 

 ven här förföljd drog den sig uppför floden och fanns år 1835 så ym- 

 nigt vid Spree, att i en koloni 400 ungar dödades på en dag. Kjcerlöl- 

 ling meddelar notiser från en dansk mindre ö, der åren 1828—45 årligen 

 dödades ett antal af flere hundrade, de elfva senaste åren ända till 500 — 

 1366 st. om året. — Lyckligt nog således att den icke utsträckt sin för- 

 ödande utvandring inom Östersjön emot norden. 



24. Phalacrocorax graculus (Linn.)- 



Rråkskarf, 



Artm. Svart ined grön glans, framryggen och skuldrorna 

 hronsfärgade med smal, svart kant längs de spetsigt 

 utdragna fjäder ändar ne; de gamla med en tofs på 

 hjessan; stjertpennorna 12. 

 Längd 25 — 26 tum. — Pelecanus L. 

 Beskrifning. Näbben tunn och spenslig, nästan cylin- 

 drisk, öfverkäkens hake går föga nedom underkäken; näb- 

 bens längd till pannskelet 2 t. 2 — 4 linier, till munvinkeln 

 3 t. 6 lin.; tarsen 2 t. 2 lin., uttån 4 t. 1 lin. 



Gamla foglarne hafva om våren på hjessan en tofs af 

 långa, uppresta och något framåt böjda fjädrar. Hufvudet 

 och halsen svarta, skiftande i blått och grönt. Kräfva, bröst 

 och undre kroppsdelar, äfvensom öfvergump och mellanrygg 

 svarta med grön glans. Framrygg, skuldror och vingtäckare 

 brousfärgade grönglänsande, hvarje fjäder med smalt svart 

 bräm, som baktill bildar en spets. Ving- och stjertpennor 



^) Enligt Kjcerbölling ; — Naumann åtskiljer ej begge formerna. 



