555 



rödgråaktiga och slutande med ett smalt, starkt bronsfär- 

 gadt, mörkt band, som böjer sig längs den afrundade fjä- 

 derkanten. Hela bakryggen, gumpen samt de korta öfre 

 och undre stjerttäckarne, sidorna af bröstet och buken, äf- 

 vensom benen svarta med matt blågrön sidenglans. Bröstet 

 och buken hvita med gulaktig anstrykning och glesa bruna 

 eller svartbruna fläckar på fjäderändarne. Vingtackarne och 

 inre vingpennorna af skuldrornas teckning; handpennorna 

 svartbruna och armpennorna grönaktigt askgråa med mörka 

 kanter. Stjertpennorna svarta med ljusa ändkanter. Of ver 

 utsidan af benen synas några hvitaktiga fjädrar. Efter Nau- 

 mann. 



Dundrägt. Ansigtets nakna del och näbben köttfärgade; 

 hela dunklädnaden svartgråbrun. 



Hafstjädern är utbredd och häckar uppå de flesta 

 hafskuster på jorden, men uppträder på många ställen uti 

 något afvikande lokala former, I Europa förekommer arten 

 längs Skandinaviens norra och vestra kuster, Island, England, 

 Frankrike, vid Nordsjön och södra Östersjön, flerstädes 

 också i det inre, ss. i Ungern, vidare längs Medelhafvets 

 stränder, mest vid Sardinien och Grekland; arten sträcker sig 

 också genom sydliga Sibirien; i Amerika finnes den vid La- 

 brador. — Till den kalla årstiden flyttar den icke regelbundet 

 bort, utan ströfvar endast omkring mindre sträckor och be- 

 söker då äfven trakter, der den icke kläcker. 



Såsom ofvan redan angafs förekomma uti den Skandi- 

 naviska norden tvenne geografiska varieteter af denna art, 

 hvilka skiljas från hvarandra genom olika storlek. Den 

 större, storskarfven (Ph. carho major Nilss.), kläcker nord- 

 ligare vid Skandinaviens norra och vestra kuster ända ned 

 till Stavanger samt erhålles vintertid också i de sydligare 

 delarne äfvensom mellersta Europa. Den mindre, mellan- 



