550 



derklädnaden på kroppen liffärgad, nedtill på halsen giil- 

 aktig; de yttersta vingtäckarne, inre vingpennorna och några 

 af skulderfjädrarne med smala svarta ränder; de stora ving- 

 pennorna och lillvingen svarta. Naum. 



Ungfoglarne äro grågulbruna med rygg- och skulder- 

 fjädrarne samt vingtäckarne mörkare mot midten och vid 

 fjäderspolen svarta; underlifvet brunaktigt hvitt. Inre ving- 

 pennorna askgråa, i kanterna ljusare, de yttre äfvensom 

 stjertpennorna vid spolen svarta, på fånen gråpudrade. 



Denna pelikan bebor södra och isynnerhet sydöstra 

 Europa; den finnes i stor mängd uti södra Ryssland, Un- 

 gern och vid Donaus nedre lopp. Flyttinngstiderna besöker 

 den isynnerhet nordöstra Afrika. Enstaka exemplar hafva 

 förvillat sig till de flesta länder i mellersta Europa, någon- 

 gång äfven så nordligt som till Östersjöns breddgrader; i 

 Sverige är arten ett par gånger anträffad, likaså uti Östersjö- 

 provinserna. 



Hos oss har man en enda gång ertappat denna främ- 

 ling: en yngre fogel blef nemligen tidigt om våren år 1839 

 skjuten i Karis socken uti vestra Nyland och till sällskapet 

 pro fauna et flora fennica insänd af kronofogden Spåre 

 (anmäld för skpt den 11 okt. 1839). 



Skarf-slägtet (Phalacrocorax briss). 



Näbben lång^ rät och nästan trind; öfverkäken i spetsen 

 tvärt nedåt höjd i form af en stark hake; käkkanterna 

 jemna, hvassa och inåtböjda. 



Näsborr ar ne föga märkbara, vid näbbfårans bas. 



Benen äro mycket undersätsiga och sitta långt bakut^ tårna 

 långa., uttån längst,^ mellantåns klo med inkanten kam- 

 artad. 



