526 



Gammal hona. Öfre delen af hufvudet jemte den rika 

 nacktofsen gråbruna med rödbrunaktig anstrykning; öfriga 

 delen af hufvudet samt hälften af halsen vackert rostbruna. 

 Hakan rent hvit, skarpt begränsad, nedåt strupen småningom 

 öfvergående; halsens nedre del hvitgrå, mörkfläckig, baktill 

 askgrå. Hela fogeln ofvan och på vingarna askblå med svart- 

 aktiga fjäderspolar; de inre vingpennorna svartgråa, den 

 närmast de hvita spegelpennorna mörk endast längs utkanten; 

 vingskylarne äfven askblåa, de bakre på utfanet med om- 

 vexlande ljusa och mörka fläckar. Kräfvan, hela underlifvet 

 och undre vingtäckarne samt de långa fjädrarne under vin- 

 gen skönt och starkt gula med dragning i rödaktigt. Näbb, 

 ben, hand- och vingpennor såsom hos hanen. F. M. 



Anm. En den 20 okt. 1861 i Esbo skjuten hona var stadd i ruggning 

 förutom på hufvudet och öfre delen af halsen ; de nya fjädrarne på 

 framhalsen, kräfvan och hela underlifvet hade starkt gula spetsar, 

 de på skuldran mycket mörkare än de gamla. Kräfvan och under- 

 lifvet hade redan flere nya än gamla fjädrar, men på de öfriga 

 kroppsdelarne framstucko ännu icke några nya. 



Gamla hanen i sommardrägt liknar mycket gamla honan, 

 men skiljes genom storleken, kortare nacktofs, mer grått 

 hufvud, samt en svart, icke alltid tydlig ring på midten af 

 halsen. — Näbben och fötterna (enl. Naum,) såsom om vå- 

 ren. Hufvudet ofvan och bakhalsen gråbruna, framtill på 

 pannan nästan grått, baktill med tydlig dragning i rödbrunt; 

 från näbben genom ögat och åt nacken till äro fjädrarne 

 något mörkare, utan att bilda ett bestämdt band; der inunder 

 är örontrakten och halsens främre samt sidodelar rödbruna, 

 med gråaktig anstrykning, hakan och strupen äro hvita med 

 smala svartbruna prickar, utan bestämd gräns emot kinderna. 

 Omkring nedre randen af halsens bruna del finnes ett mindre 

 väl begränsadt svartaktigt band, bakut afbrutet genom den 

 gråa bakhalsen. Nedre delen af halsen, bröstet och hela 



