34S 



är den erhållen med säkerhet {F. 71/.). Om artens förekomst 

 vid Helsingfors och i sydöstra Finland har dr Tengström 

 lemnat följande upplysande meddelande: „ Otaliga svärmar 

 af en liten gåsart, som jag känner sedan 1839 från norra 

 Österbotten och hvilken jag äfven skjutit om våren vid Hel- 

 singfors samt ansett vara Nilssons A. alhifrons^ draga år- 

 ligen under ett lätt igenkänligt kacklande öfver Wuoksen 

 vattendraget*), om våren omkring den 18 maj och om hö- 

 sten i september eller början af oktober. En unge af denna 

 har jag sett i Impilaks, der den för circa 18 år sedan fån- 

 gats och uppföddes af kronofogden Genetz^\ — Det synes 

 således som skulle artens egentliga flyttningståg gå genom 

 landets inre delar, från lappmarken förbi Torneå och Uleå- 

 borg, genom Savolaks till sydöstra Karelen och endast få- 

 taligt genom andra delar af landet till Östersjön och finska 

 viken. I sådant fall korsa sig dennas och följande under- 

 arts banor redan i trakten af vårt områdes sydöstra hörn. 

 Ruggningstiden är denna art liksom dess samslägtingar 

 värnlös; den eftersattes då med hundar eller ihjälslås med 

 käppar af innebyggarne i lappmarken och kan rädda sig 

 endast genom att dyka eller dölja sig i videbuskar och snår, 

 eller drager den sig undan till de mest aflägsna delarne af 

 tjellen. 



okt. 1839. Det synes ej vara osannolikt, att någon af de andra uppgif- 

 terna från södra kusten gällt den verkliga A. albifrom, men kan utan 

 exemplar numera ej afgöras. 



*) Utg. tror sig hafva skäl att förmoda, att möjligtvis äfven den 

 rätta A. albifrons bör förekomma bland dessa flockar, stadd på genomtåg 

 från Hvita hafvet till Östersjön; — för frågan intres&erade jägare skulle 

 kunna bidraga till dess afgörande genom att sorgfälligt uppmärksamma 

 så många flyttande skaror som möjligt och konstatera artbestämningarne 

 medelst tillvaratagna hufvuden och fötter. 



