487 



ligen *) en den 12 november vid Kuopio skjuten ung hane, hvilken från 

 hufvudet, halsen, yttre delen af skuldrorna (hvars nya fjädrar äro hvarken 

 så långa eller spetsiga som hos gamla hanen), och större delen af kropps- 

 sidorna fällt större delen af ungdrägtens fjädrar; och en annan ung hane 

 skjuten vid Stockholm i slutet af februari, som visserligen blifvit färdig 

 med nästan hela skuldran och kroppssidorna (vingskylarne) öfverallt, 

 men ännu saknar nästan allt det svarta som omgifver kräfvan och är 

 mycket mörkfläckig på hufvudets öfre del, således i det hela icke mycket 

 längre kommen än den i november skjutna. Hos denna senare äro skul- 

 derfjädrarne långa och spetsiga samt näbbens röda tvärband utbildadt, 

 men ännu finnes intet tecken till långa stjertpennor. Den förra har 

 svartaktig näbb, med ett smutsigt rödgråaktigt band, framom och äfven 

 litet bakom näsborrarne och ljusa rödgråaktiga käkkanter. De unga ho- 

 nornas färgförändring försiggår inom en vida kortare tid. 



Färgombytet såväl om hösten som våren sker betydligt senare 

 hos de unga foglarne än hos gamla, men varierar mycket hos alla be- 

 träffande tiden. De om våren i öfvergång till sommardrägt stadde ung- 

 hanarne hafva endast vidpass hälften så långa mellersta stjertpennor 

 som de gamla. Med utgången af november och i december bära gamla 

 hanarne vinterdrägt ; sist blifva de långa stjertpennorna utväxta. 



Dundrägt. (Omkr. 10 — 12 dagar gammal, skjuten i 

 Qvickjock d. 11 aug. 1866). Öfversidan gråbrun, utan fläc- 

 kar; undersidan gråhvit, ljusast under hakan och på kinden; 

 kräfvan gråaktig. Meves. 



I våra samlingar förvaras tvenue hvithrokiga färgför- 

 ändringar. Det ena exemplaret har hela hufvudet, halsen, 

 vingtäckarne samt vingpennorna rent hvita (någon enda arm- 

 penna mörk); skuldrorna och öfre kroppsdelarne nästan 

 såsom hos honan i vinterdrägt, men orenare och med några 

 hvita fjädrar inströdda bland de andra. F. M. — Det andra 

 är öfverallt hvitt med orent rostfärgad anstrykning isynnerhet 

 på hjessan och kinderna; på ryggen, skuldrorna och öfver- 

 gumpen äro fjädrarne mörkare, nästan rostbruna inåt mid- 

 ten. Z. M. 



Uti nästan alla arktiska delar af gamla och nya verlden 

 häckar allan mer eller mindre talrikt vid fjellvattnen, för- 



^) Skrefs omkring år 1858. 



