417 



Längd: hanen 15 t., vingbr. 22 t., honan mindre. 

 Qverqvedula crecca L. Bonap. 1838. 



Benämningar: på svenska krickand, af allmogen van- 

 ligast ärta; på finska tavi; tavisorsa, rääkäsorsa (W, Nyldr). 



Beskrifiiing, Hane i vårdrägt. Näbben 1^-% liii* lång, 

 svart, ögonringen ljusare brun, benen gulaktigt gråa med 

 mörk simhud, Hufvudet och öfre delen af framhalsen röd- 

 bruna; från ögats framkant bakåt nacken går ett bredt grönt 

 i violett skiftande band, framom ögat med bruna fjäderkanter, 

 nedåt bakhalsen svartviolett; ofvan mot hjessan samt fram- 

 till och under det gröna finnes en smal hvitgul kant, hvaraf 

 en utgrening nedlöper på sidorna af pannan, nedåt näbbro- 

 ten samt på sidorna af den svartaktiga hakan. Framryggen, 

 skuldrorna och sidorna af kroppen jemte gumpen vattrade, 

 på bröstets sidor gröfre, och derifrån framtill tecknade med 

 runda mörka fläckar; sådana utmärka äfven nedre delen af 

 framhalsen, hvars sidor äro groft vattrade. De yttre skulder- 

 fjädrarne hvita, utåt rent svarta, bildande ett svart längdband 

 vid skuldrans utsida; de bakre skulderfjädrarne spetsiga, 

 längs spolen svartbruna; de något långa, åt spetsen smala 

 inre vingpennorna äfven svartbruna, utåt bredt gråa, den 

 tredje från spetsen inåt hvitaktig, men ytterst i utkanten 

 smalt svartaktig; den fjerde inåt grå, utåt bredt sammets- 

 svart och liggande i samma rad med det svarta bandet längs 

 skuldrans kant; spegeln stor, skönt ljusgrön, med stark glans 

 och skiftning i violett, de nedre pennorna svarta och teck- 

 nade med smala ändkanter af hvitt; spegeln framtill infattad 

 med ett rostgult eller rostbrunt band, bildadt utaf ändarne 

 af de närmaste största täckarne; de mindre grågulaktiga. 

 Handpennorna svartbruna med ljusare kanter. Stjertens pen- 

 nor 16, dess öfversta täckare sammetssvarta, kantade med 

 hvitt; de understa rent svarta, de på sidorna hvita med en 



27 



