302 



Såsom redan blifvit antyclt håller sig rördrummen helst 

 till sumpiga ställen med riklig tillgång på vass och andra 

 vattenväxter, samt till träsk, åar och andra vattensamlingar, 

 med rik vegetation. Den döljer sig der för menniskan så 

 mycket bättre, som den sällan flyger upp och merendels är 

 i rörelse blott om natten och i skymningen. Då han upp- 

 flyger sker det i kretsar, men derefter flyger den högt och 

 lätt. Likasom hägern bär den halsen böjd både under flyg- 

 ten och då den står, men ibland hålles den likväl alldeles 

 rakt utsträckt, under det fogeln står orörlig. Lättast upp- 

 täckes den på grund af sitt starka, vrålande eller bölande 

 läte, som den aftnar och nätter låter hÖra och hvilket åter- 

 gifves med ni prumh Im hu, samt genom ett kraxande, uttryckt 

 genom krah, hvilka läten ofta upprepas och höras vidt om- 

 kring. Sitt bo reder den vanligen på någon tufva, dold bland 

 vattenväxterna. Både ungarne och de gamla klättra omkring 

 längs vasstrån och qvistar i vattnet. 



Årdea nycticorax Liinn. Natthäger. 



Årtm. öfverkäken i spetsen krökt, stjerten består af 12 pennor. Gammal 

 fogel: hufvudet o/van samt ryggen och skuldrorna svartgröna, krop- 

 pen ofvan askgrå, halsen och imderlifvet gulhvita. Ungfogel: o/van 

 brun med rostgula och hvitaktig a fläckar, tmder hvitaktig med bruna 

 fläckar. — Längd. 21—22 tum. 



Ardea minuta Linn. Dverg-rördruni. 



Artm. Underbenen befjädrade nästan till spetsen, stjerten består af JO 

 pennor. Gammal fogel: hjessan och kroppen ofvan svarta eller 

 bruna; halsen, vingtäckarne och underlifvet rostgula. Ung fogel ^ 

 ofvan mörkbrun med rostgula fjäderkanter, undertill ljus, med längd- 

 fläckar, — Längd. 14—15 tum. 



Också dessa två arter hafva erhållits tillfälligtvis uti södra Sve- 

 rige och Östersjöprovinserna, men ännu aldrig hos oss; de äro likasom 

 de två förut omnämnda, hemma frän södra och sydöstra Europa. 



