305 



de simma dervid antingen blott med tillhjelp af fötterna eller 

 begagna äfven vingarne såsom årar. Andra åter äro s. k. 

 störtdykare och kasta sig från luften mer eller mindre djupt 

 ned i vattnet efter sitt rof, som de gripa med näbben, hvar- 

 efter de åter genast komma upp. 



Fjäderklädnaden är särdeles tät och dunrik isynnerhet 

 på de undre kroppsdelarne, samt bestrykes ytterligare med 

 en fet massa från den s. k. gumpkörteln hvarigenom den 

 blir vattentät. De flesta arterna rugga tvenne gånger årligen ; 

 i följd häraf äro ung-, vinter- och sommardrägterna ganska 

 olika hvarandra. Många fälla alla handpennorna nästan 

 samtidigt och blifva då för en kort tid urståndsatta att flyga, 

 samt äro nödsakade att rädda sig undan fiender antingen 

 genom att dölja sig eller dyka, ehuru de eljest icke pläga 

 göra det. 



Födoämnena utgöras af fisk och rom, maskar, insekter, 

 kraft- och blötdjur, samt af färska växtdelar, blad och frön; 

 några arter lefva af döda djur såsom skalar och fiskar. En 

 del bebor under fortplantningstiden endast insjöar och flo- 

 der, andra vistas vid såväl sött som salt vatten och ännu 

 andra äro uteslutande hafs- eller t. o. m. oceanfoglar. De 

 flesta lefva i engifte och största delen häckar på marken, 

 några i bergskrefvor, jordhålor eller ihåliga träd; boet är 

 alltid konstlöst, utan eller med en enkel bale. Aggen äro 

 till antalet ganska vexlande inom de olika grupperna, hos 

 vissa ett enda, hos andra många, och ungarne följa föräl- 

 drarne genast efter det de blifvit kläckta; af några arter 

 uppfödas de dock en kort tid i boet. Alla äro i vårt land 

 flyttfoglar; några få arktiska arter öfvervintra ibland vid 

 vårt områdes såväl norra som södra kuster. 



Många af våra simfoglar äro föremål för jagt och fänge, 

 andra åter gagna genom sitt dyrbara dun; genom en för- 



20 



