420 



rödgula; de öfriga stjerttäckarne svartbruna, kantade af grå- 

 gulbrunt. Bakryggen småningom enfärgadt mörkgrå eller 

 mörkbrun med inblandade vattrade fjädrar; gumpens sidor 

 fläckiga af ljust och mörkt med inblandade vattrade fjädrar. 

 Stjert och vingar som uti vårdrägten. F. M. jemte oing. måln. 



Anm. Äfven hos denna art är sommardrägten olika hos olika individer; 

 hufvudfärgen gulbrun, grågulbrun eller kastanjebrun, skulderfjädrarna 

 äro mer eller mindre spräckliga och utmärkta af tvärband, äfven 

 vingskylarne äro mer eller mindre skarpt tecknade m. m. Såsom 

 nedan anmärkes är gamla krickandhanen i sommardrägt svårare 

 att skilja från en ung hane mot hösten, än hos någon af de andra 

 änderna. 



Att uti ungdrägten skilja krickänderna från gamla honan 

 och hanen i sommardrägt fordrar större kännedom och 

 vana än vid de föregående arterna; äfven sinsemellan äro 

 könen så lika hvarandi*a, att man har svårt att skilja 

 dem. Senare på sommaren eller mer mot hösten får ung- 

 hanen hos denna liksom öfriga änder ännu större likhet med 

 gamla hanen i sommardrägt derigenom att de ljusa fjäder- 

 kanterna, isynnerhet på hufvud, hals och alla öfriga kropps- 

 delar betydligt afnötas, hvarigenom fogeln får ett mörkare 

 och mer markeradt utseende. Hos den gamla fogeln finnas 

 ofta några fjädrar af den föregående drägten inblandade 

 med sommardrägtens, hvilket icke är fallet med ungfoglarne, 

 af hvilka derjemte åtminstone icke alla exemplar hafva de 

 tvärt ställda ljusa fläckarne på ryggen. F, M. 



Dundrägt. Ofvan mörkt olivbrun, inunder af en gul, 

 något i grågrönt dragande färg"; på hufvudet är färgen mer 

 brun, ljusast på strupen, som är nästan rent gul, liksom 

 halsen framtill; från näbbroten öfver pannan och hjessan 

 går ett svartbrunt band, som i nacken förenar sig med det 

 genom ögat gående mörka bandet; vid näbbroten en ljus 

 fläck och örontrakten tecknad med en mörkare skuggning; 



