421 



af ljusare färg äro: en fläck framom vingen, en annan längs 

 dess öfre kant, en tredje straxt der bakom och den fjerde 

 på sidorna af bakryggen; dessutom äro benen vid basen ut- 

 märkta af en sådan tvärfläck. Näbben blygrå, nedtill vid 

 roten ljusgulaktig, benen likaså och med mörk simhud. Iris 

 brun. Längd omkr. 5 tum (tagen den 25 juni 1856 i Ten- 

 geliö elf). F. M. 



Krickanden är bland våra arter en af de minsta, men 

 också af de mest utbredda och talrikast förekommande ar- 

 terna; ehuru den liksom de öfiiga änderna är en sötvattens- 

 fogel, kläcker den någongång äfven vid saltsjön. Den häckar 

 talrikare i norden, från Island och Skandinavien ända till 

 Kamtschatka, men går inom Europa ända till dess sydliga 

 delar ehuru ej så talrikt. Ishafvets öppna kuster synes den 

 undvika. — Arten flyttar längs hafskuster och floder och 

 stannar någongång redan i södra Norge eller Bohuslän; 

 största mängden går dock längre, till vestra och södra Eu- 

 ropa, samt till Afrika mest till Abyssinien och Nubien; i 

 Indien och China öfvervintrar arten också. — I Amerika re- 

 presenteras den af en ytterst närstående form Anas caroli- 

 nensis Gm. 



Den häckar allmänt i nästan alla delar af vårt land 

 ända högt upp mot norra kusten och uppehåller sig såväl 

 vid de stora vattendragen som vid smärre gräsrika träsk, 

 åar, skogspölar, kärrpussar och dylikt. Af de enstämmiga 

 uppgifterna kan man icke sluta till någon anmärkningsvärd 

 olikhet i dess förekomst på olika orter ända till lappmarken. 

 Här anträffas den häckande ännu i södra Enontekis och 

 Muonioniska (Shg & Pn) samt i norra inre lappmarken 

 ganska allmänt ända till 69^ n. br. (Malm) och enligt Fell- 

 ■man ännu nordligare i Utsjoki, ehuru ej så talrikt som i de 

 mer gräsrika grannsocknarne. Middendorff säger endast att 



