423 



Dykand-slägtet (Fuligula bp. *)• 



Näbben och tyglarne såsom hos föregående slägte; näs- 

 borrarne belägna närmare midten af näbben. 

 Benen belägna såsom hos de egentliga änderna; farserna 

 hoptryckta från sidorna; f ramtårna längre än hos fö- 

 regående slägte och förenade genom en bred simhud; 

 hdi^ikn försedd med en hudflik. 

 Vingar ne såsom hos föregående slägte, men utan metalliska 



färger wppå vingspegeln, 

 Stjerten består af 12 — 18 pennor. 



Till kroppsställning, storlek och geografisk utbredning 

 öfverensstämma dykänderna i det väsentligaste med de egent- 

 liga änderna; förnämligast är det de till simredskap ännu 

 bättre utvecklade fötterna, som betinga olikheten, hvilken 

 tydligast ger sig till känna beträffande lefnadssättet. De 

 uppehålla sig nemligen mer uppå djupare vatten, der de upp- 

 söka sina födoämnen, snäckor, musslor, kräftdjur och små- 

 fisk m. m. genom att från vattenytan dyka till bottnet, ofta 

 till ett betydligt djup. Några arter hålla sig hela året om, 

 andra merendels under den kallare tiden till hafvet och dess 

 vikar; de flesta häcka likväl vid sötvattensamlingar. Beträf- 

 fande ruggningen och fortplantningen skilja de sig icke vä- 

 sentligt från änderna, hvarföre i alla dessa afseenden hän- 

 visas till dem. Endast eidrarne äro enligt vår gällande jagt- 

 lag fridlysta, men icke de öfriga dykänderna. 



De arter, som tillhöra vårt område eller visat sig här 

 såsom tillfälliga gäster, kunna lämpligtvis fördelas uti några 



*) Det allom bekanta slägtnamnet FuUgula bibehålies här för hela 

 slägtet, emedan det öfverallt vunnit burskap; likväl bör härvid anmär- 

 kas, att prof. Sundevall föreslagit namnet Fulix, hvilket också af Baird 

 antagits för ett underslägte, de egentliga dykänderna. 



