433 



Dundrägt (den 22 juli 1852, Sibbo skärgård). Hela 

 fogeln mörkt gråbrun; ett ljust band från näbbroten upptill 

 genom ögonen och ett stycke bakåt nacken; den ofvantill 

 skarpt begränsade ljusa strupen öfvergår nedåt småningom 

 uti halsens framtill något ljusare färg; bröstet på midten 

 hvitgrått, uppåt, på sidorna och under småningom öfver- 

 gående i den mörkare eller mörka färgen. Näbb och ben 

 blygråaktiga med blandning af gulaktigt på fötterna. Iris 

 brun. F, M. 



Olika individer hafva mörkare eller ljusare totalfärg 

 och de ljusa partierna mer eller mindre utmärkta, men dock 

 alltid tydliga; dunungarne af denna art äro dock alltid lätt 

 igenkänneliga på de dunklädda snibbarne på näbben. 



Eidern bebor norra hafskusterna af Europa, Asien och 

 Amerika; den häckar till mycket stort antal i nordliga de- 

 larne af Grönland, på Island, Spetsbergen och Novaja Semlja 

 samt kusterna af Skandinavien, Finland, norra Ryssland och 

 vestra Sibirien*). Mot söder går den till Skotland, Irland, 

 norra England, danska öarne, Bornholm och en del af Öster- 

 sjöprovinserna '^'^). — Till vintern gör den längs hafskusterna 

 endast korta fiyttningståg söderut, och sträcker på sina ställen 

 (Norge) omkring måhända i samma trakter der den kläckts; 

 ganska fåtaligt kommer den ända till södra England, till- 

 fälligtvis till Frankrikes och Hollands kuster samt södra de- 

 larne af Östersjön (mest yngre foglar), talrikare till Danmark 

 och tyska nordsjökusten. — Den håller sig uteslutande till 

 hafskusterna, ehuru exempel ej saknas derpå, att enstaka 



*) På Sibiriens nordostkust och Amerikas nordvestra sida ersattes 

 vår eider af en närstående art, Som, V-nigrum. 



**) Vid Östersjöprovinsernas kuster anföres den såsom skjuten vid 

 Eeval och Matzalbugten; men tyckes dock häcka endast fåtaligt. I Riga- 

 viken och vid Östersjöns kuster (Mitau) förekommer den ibland om vin- 

 tern (Meyer). 



28 



