456 



jaingarne; gränsen synes österut något sänka sig mot söder. 

 Till fjordarne vid vestra delen af vår ishafskust kommer den 

 enligt Schrader i flockar omkring medlet af maj månad och 

 drager sig derefter till det inre af landet för att kläcka; i 

 medlet af oktober begifver den sig åter bort. Ännu torde 

 böra utredas huru långt österut förhållandet är sådant, ty 

 hvarken Lilljehorg eller Middendorff anträffade den omkring 

 lappska halföns kuster; högst sannolikt förekommer den 

 likväl här uti det inre, såsom fallet är uti finska lappmarken. 

 På senare stället finnes den allmänt ända upp till Ishafvet 

 (Malm), samt häckar uppå aflägsna obebodda holmar och 

 vid träsk (Fellm.). Uti Muonio lappmark finnes den i skogs- 

 och buskregionerna temligen sällsynt längs elfven ända upp 

 till Wittanki i Enontekis (Sbg & Pn). Uti sydvestra delen 

 af lappska halföu förekommer den enligt Sahlherg och Malm- 

 berg i trakten af Kantalaks samt vid Tutijärvi; uti Kuusamo 

 och Pudasjärvi kläcker den ehuru ej talrikt (Brdr) och 

 M. v. Wright fann den i medlet af juni 1856 i Alkkula vid 

 Torneå elfs nedre lopp. Vid Uleåborg är den icke allmän 

 (Br. Nyl.) likasom ej heller i Kajanatrakten, men den kläc- 

 ker dock derstädes (Mgrn)j och i Sotkam o fann Aschan ett 

 bo med endast 4 ägg ännu den 25 juni 1867 invid en sjö- 

 strand, hvarförutom Holhnerus år 1872 här anträffade den 

 häckande. Sadelin anför arten från Österbotten och Alce- 

 nins uppgifver, att den häckar emellan Gamla Karleby och 

 Wasa (vid Orisberg), men vid Wasa är den hittills funnen 

 blott om hösten och våren i små flockar af 4 — 5 individer 

 (Boden). Afven i norra Savolaks har Aschan anträffat arten 

 kläckande uti Luupue i Kiuruvesi, i norra lisalmi m. fl. st., 

 hvarjemte densamme och J. v. Wright under flyttningarne 

 observerat foglar partals eller fiere tillsamn)an vid vatten- 



