378 



Hane om våren: ljusgrå, vatfrad; hufvudet mörkgrönt 

 skiftande- omkring halsen en Jivit ring^ kräfvan mörkt ka- 

 stanjehrun- ryggen och ett band längs sidan af kroppen 

 mörkbruna j de fyra mellersta stjertpennorna i spetsen cir- 

 kelböjda framåt, mörka^ de öfriga hvitaj stjerttäckarne sam- 

 metssvarta. 



Honan: ofvan mörkare inunder ljusare fläckig af sv art- 

 brunt och gulbrunt eller ockragult. 



Längd: hanen kring 2 fot, honan något mindre. 



Benämningar. I svenska skärgårdarne: i vinterdrägt 

 isand (-kål och -käling i Osterb, Schalin^ -bonde och 

 -and på Åland); i sommardragt gräsand. — Finska, sorsa 

 eller suorsa, heinä-sorsa, iso-sorsa; lautta-sorsa (Birkkala, 

 Knorring); jää- och heinä-sorsa (Wiborg, Londén); puna- eller 

 punajalka-sorsa (lappin., Fellman)\ selsinä (ryska lappm., 

 Malmbg), hanki-sorsa, kirsi-sorsa, (lakla ?) (W. Nyl.). 



Beskrifning. Hane i vårdrägt. Näbben 2^2 — ^4 ^^^^^ 

 lång, gulgrön (stundom nästan gul); benen orangeröda, med 

 vanligen smutsigare simhud, iris mörkbrun. — Hufvudet och 

 öfre delen af halsen skönt mörkgröna med skiftning af 

 purpur och röd violett; nedanför på midten af halsen ett 

 rent hvitt halsband eller ring, baktill afbruten af den bakom 

 gråa, fint vattrade halsen; nedåt är denna framtill och på 

 sidorna samt ned öfver kräfvan mörkt kastanjebrun med röd- 

 violett anstrykning. Framryggen svartbrun, tjäderkanterna 

 ljusare gulbruna; bakryggen, öfvergumpen och öfre stjert- 

 täckarne sammetssvarta med skiftning af grönt och violett; 

 undre stjerttäckarne sammetssvarta. Skuldrorna ljusgråa, fint 

 vattrade med mörk färg, på den yttersta raden af fjädrar uppå 

 en kastanjebrun botten, hvarigenom ett mörkbrunt band upp- 

 kommer längs skuldran, hvilket bakut fortsattes på utfanet 

 af de eljest hvitgulgråa inre vingpennorna; de inre skulder- 



