4G1 



vudet ofvan, från iinderkäksroteii nedanom Ögonen och nedåt 

 nacken svartbrunaktigt; öfriga delen af kinderna samt strupen 

 hvita, baktill i nacken skarpt begränsade emot den mörka 

 färgen; denna senare utbreder sig nedåt och intager halsen, 

 kräfvans och kroppens sidor, samt öfre kroppsdelarne, hvilka 

 äro enfärgadt mörka. 



Svärtans häckningsområde faller inom den nordligare 

 delen af gamla verlden; den kläcker nernligen vid vatten- 

 dragen uti norra Skandinavien till och med Jemtland och 

 södra Norge, samt längs alla kusterna omkring Östersjön 

 och dess vikar; vidare häckar den uti norra Ryssland och 

 Sibirien ända till Ochotska hafvet, men torde likväl ej 

 gå ända upp till de arktiska delarne. — Flyttningstiderna 

 håller den sig helst till hafskusterna och öfvervintrar redan 

 vid Norges sydkust, Holland, brittiska öarnes norra och östra 

 samt Frankrikes norra kuster; ända från Spanien uppgifves 

 arten. Den skyr likväl ingalunda det inre, utan går ehuru 

 mindre talrikt också längs kontinentens vattendrag ända ned 

 till Medelhafvet, genom Ryssland till Svarta hafvet, Grek- 

 land och Kaspiska hafvet. — I Amerika eger en ytterst nära 

 stående form {Oid, Deglandii Bp.) en likartad utbredning. 



Inom vårt område kläcker svärtan uti hela norra hälf- 

 ten, men uti den södra hufvudsakligen uti skärgården längs 

 kusteynia, — Vid ishafskusten fann Schrader den häcka all- 

 mänt vid större och mindre, icke särdeles högt belägna fjell- 

 vatten i närheten af fjordarne; uti det inre af norra Lapp- 

 marken finnes den på lämpliga ställen öfverallt i Enare, men 

 norrut blir den i Utsjoki sällsyntare (Felhn,); Malm uppger 

 dock, att den fanns allmänt längs Pasvik elfven ända till dess 

 mynning. Middendorff angifver från lappska halfön endast 

 att den var mycket sällsynt, utan att säga om den fanns 

 vid norra kusten häckande; då Lilljehorg icke uppför arten 



