523 



Skrak-slägtet (Mergus um). 



Näbben lång eller medelmåttig, rak, hög^ smal och trind; 

 öfverkäkens nagel intager hela spetsen och är tvärt 

 nedåtböjd i form af en hake; käktänderna spetsiga, 

 riktade bakåt, ställda, uti öf v er käken i två, uti under- 

 käken i en rad på hvardera sidan. 

 Näsborrarne genomsigtiga, belägna på första tredjedelen 



af näbben. 

 Benen under sätsiga^ belägna temligen långt bakut; tar serna 

 hoptryckta^ framtill beklädda med tvärsköldar; baktån 

 med hudflik. 

 Vingarne och stjerten medelmåttiga^ den senare hos våra 



arter bestående af 16 — 18 pennor. 

 Hufvudet prydes merendels af en fjädertofs i nacken. 



Från änderna och dykänderna skilja sig arterna inom 

 detta slägte förnämligast genom näbbens form, dess bakut 

 riktade tänder och hake i spetsen, men med afseende å lef- 

 nadssättet ansluta de sig ganska nära till nästföregående 

 slägte. De kläcka i de kalla delarne af begge hemisfärerna 

 och flytta derifrån nästan blott i den mon vattnen tillfrysa, 

 således i allmänhet icke särdeles långa vägar. Alla arterna 

 dyka utomordentligt väl och fånga derunder sina födoämnen, 

 förnämligast fisk, som de sluka med glupskhet. I likhet 

 med de nyssnämnda andartade foglarne, rugga hanarne två 

 gånger om året och vinterdrägten är alldeles olik sommar- 

 drägten *), hvilken mycket liknar honans. Medan de bära 

 denna senare drägt erhållas de endast med svårighet, emedan 



*) I S kand. fauna säges ännu i 1858 års upplaga: ,.de rugga en 

 gång om året och vinterdrägten liknar soramardrägten"; begge dräg- 

 terna hafva likväl länge varit bekanta hos alla tre arterna och skilja 

 sig betydligt från hvarandra såsom af efterföljande beskrifningar framgår. 



