522 



Anm. Straxt söder om vårt område synes arten förekomma mer regel- 

 bundet och talrikt: enligt Meyer (1815) allmänt på de stora sjöarne 

 i Östersjöprov. och enligt Russow vid Matzal i Estland; Lilljeborg 

 och Meves funno arten vid Ladogas södra strand (men icke mer vid 

 Dwina) och Blasius vid södra Onega. — I andra delar af vårt om- 

 råde, än de anförda, är arten veterligen ej funnen; W. v. Wright 

 lät sig i Enontekis berättas (jg. fb. g:la tdskr. I, 29-9), att den skulle 

 visat sig här, och derpä beror uppgiften om fogelns förekomst i 

 Karesuvanto och nordöstra Skandinavien, hvilken efteråt icke be- 

 kräftat sig. * 



Exemplar hafva anträffats hos oss enligt Wrights dag- 

 anteckningar och våra samlingar: 



1835 maj 5, en hane köpt i H:fors hamn. F. M. 



1845 „ 14, hona, Kyrkslätt. F. M. 



1853 „ (uppköpt den 19,) hane, H:fors. F. M. 



1865 juni 14, hane Björneborg, Westzynthius. 



„ sept. 9, ungf., H:fors, Ekehom. 



Fogeln torde således anlända hit i förra hälften af maj 

 månad. 



Fuligula rufina (Pall.). 



Artm. Näbben framtill afsmalnande, hanen brokig af rödbrunt, svart 



och hvitt, med hvit vingspegel, honan gråbrun med gråa kinder och 



gråaktig vingspegel: 



Längd: 21 V2 — 23 tum. — Anas Pall; underslägtet Branta Boie. 



Beskrifning. Näbben karmosinröd 2'-^/8 tum lång, benen röda med 

 svart simhud, tarsen P/g tum, mellantån med klo 2^-^!^ tum. 



Gammal hane. Hufvudet rödbrunt, bakre och nedre delen af hal- 

 sen samt framkroppen och gumpen svarta, skuldrorna framtill, vingspe- 

 geln och bakre delen af bukens sidor hvita; ving- och stjertpennorua grå- 

 bruna, de förra inåt, de senare i spetsen ljusare, vingtäckarne enfär- 

 gadt gråa. 



Hona. Hjessan, bakhalsen och öfre kroppsdelarne gråaktigt rost- 

 bruna; kinderna och halsen i öfrigt hvitgråa, kräfvans fjädrar rostbruna 

 med hvita kanter; underlifvet ännu mer hvitaktigt; vingarne såsom hos 

 hanen med hvitgråaktig spegel. 



Sydöstra Europa är denna arts hemland, men likvisst har den nå- 

 gongång visat sig ända i England, Frankrike, Tyskland och Danmark, 

 enligt Sk. fn. äfven i Sverige, i Östersjöprovinserna visar den sig högst 

 sällan (Meyer; Mitau, Lifl., Seidlitz), men hos oss är den veterligen ännu 

 aldrig sedd. 



