517 



Arten visar sig således vid vår sydkust sedan isen gått 

 upp om våren och något innan skärgården tillfryser om hö- 

 sten, men till den egentliga vintern drager den sig till syd- 

 ligare delar af Östersjön. 



Fuligula nyroca (Guld.). 



Artm. Vingspegeln hvit med mörk infattning; näbben jemförelsevis lång 

 och smal; hufvudet, halsen och kräfvan rödbruna, hos hanen lijli- 

 gare och med en svart halsring ; öfre kroppsdelarne bruna, knap- 

 past vattrade; underlifvet hvitt, de undre stjerttäckarne äf ven hvita ; 

 iris hvit. 



Längd: 15 — 16 tum. — Anas Giild., Ä. leucophthahnos Bechst. 

 Beskrifning. Näbben bos gamla IVs tum lång, blysvart; iris perl- 

 hvit; benen mattsvarta, pä tårna ljust blyfärgade, tarsen l'/8 tum, mel- 

 lantån med klo 2 '/g t. 



Gammal hane. Det yfviga hufvudet, halsen, kräfvan och fram- 

 bröstet rödbruna (kopparröda); på midteu af halsen en svartbrun ring, 

 bakut fortsatt på halsroten och framryggen med otydligt rödbruna fjä- 

 derkanter och fint vattrad med brunt; skuldrorna af samma färgteck- 

 ning, baktill liksom bakkroppen ofvan jemte ving- och stjertpennorna 

 svartbruna utan pudring. Vingtäckarena mörkt gråbruna, spegelpennorna 

 hvita med mörka spetsar och yttre ränder, de derofvan belägna pennorna 

 med grön skiftning. Vingskylarne mörkt rödbruna med rödgula kanter ; 

 buken hvit, baktill gråbrun liksom gampsidorna med fin ljus vattring, 

 midt inunder med hvitaktiga fjäderkanter; undre stjerttäckarne hvita. 

 Zool. Museum. 



Honan liknar hanen, men är mindre, har hufvudet och halsen 

 mindre lifligt rödbruna, utan något svartbrunt halsband, småningom öf- 

 vergående uti bröstets svartbruna färgteckning med rostfärgade fjäder- 

 kanter. Z. M. — Honan liknar ofantligt honan af F. cristata, men har 

 betydligt smalare näbb och mindre kropp, mer rödbrunt hufvud, samt 

 annan färg på undre stjerttäckarne, näbben, benen och iris. Z. M. 



Ungfoglarne likna honan och utmärkas genom synnerligen mörk 

 färgteckning samt brun iris; de komma följaktligen mycket nära vigg- 

 ungarne, men skiljas lätt genom helt mörkt hufvud; från ungar af F. 

 ferina afvika de genom hvit vingspegel. 



Denna lilla dykand har sitt hemvist uti mellersta och sydöstra 

 Europa; den häckar vestligast uti norra Tyskland, ända i Slesvig och 

 Holstein, vidare uti Östersjöprovinserna, Ungern, mellersta och södra 

 Eyssland samt södra Sibirien. Under vintern vistas den i Medelhafs- 

 länderna och kommer i största mängd till de ostliga delarne och Egypten 



