512 



sta fjäderspetsarne samt inre vingpennorna. Vingtäckarne 

 mörkbruna med fin hvit vattring på de mindre, föga synlig 

 på de större. Handpennorna svartbruna, inåt ljusare; spe- 

 gelpennorna hvita med mörka spetsar och fina kanter på 

 utfanet; de öfver spegeln liggande pennorna på utfanet mörk- 

 bruna med grön skiftning och ytterst en smal svart rand, 

 på infanet enfärgadt bruna, de sista med svag hvit vatt- 

 ring. Bakryggen brunsvart, öfre och undre stjerttäckarne af 

 samma färg, undergumpen mörkbrun med otydlig hvit vatt- 

 ring. Stjertpennorna 14, enfärgadt mörkbruna. Hela un- 

 derlifvet hvitt ända från den skarpa gränsen mot det svarta 

 frambröstet, der några fjäderkanter äro hvita och spår fö- 

 refinnas af vattring; vingskylarne äfven rent hvita, men bakre 

 delen af buken med otydlig Ijusbrun vattring. F. M. 



Gammal hona. Näbben (enl. Naum.) med undantag af 

 nageln och underkäkskanten ljust askblå (om vintern nästan 

 hvitblå); ögonringen svafvelgul; fötterna mörkt blygråa, lju- 

 sare på insidan af tarserna och tårna, hvilka senare hafva 

 svartaktiga ledgångar och svart simhud. — Näbbroten om- 

 gifves af ett bredt hvitt band, (som hos de unga vanligen är 

 mer eller mindre afbrutet på pannan); hufvudet i öfrigt 

 mörkbrunt, halsen något ljusare, på örontrakten en otydlig 

 ljusare fläck. Kräfvan mörkbrun med ljusare, på midten af 

 bröstet med hvita tjäderkanter; vingskylarne bruna, bredt 

 kantade af Ijusbrunt och vattrade af hvitaktigt på spetsen; 

 bröstet hvitt, stundom med rostgul anstrykning, buken hvit*); 

 Undre stjerttäckarne bruna, mot spetsen vattrade fint med 

 hvitaktigt i spetsen af tjädrarne och med ljusare gråbruna 

 fjäderkanter; vingtäckarne, mörkbruna de minsta äfven fint 

 och sparsamt vattrade af ljust, men de öfriga likasom inre 



^) Naumann säger brun och hvitfläckig. 



