511 



18. Fuligula marila (Linn.). Bergand, 

 hvitbnk. Tunturi sotka. 



Artm. Vingspegeln hvit med mörk infattning^ näbben mot 

 spetsen mycket bredare och vattringen på öfre kropps- 

 delarne gröfre än hos de andra arterna af under- 

 slägtet. 



Hane: sva^^t med grönt och violett skiftande hufvud, 

 skxddrorna groft vattrade med hvitt och svart^ buken och 

 kroppssidorna hvita; nacken utan tofs. 



Hona och ungar: mörkbruna^ of van vattrade med hvitt -^ 

 omkring näbben ett mer eller mindre rent och bredt, hvitt 

 band; underlifvet mer eller mindre hvitt med mörka stjert- 

 täckare. 



Längd: 2OV2— 21 timi, vingbr. 33 t. — Anas Linné. 

 Finska namn. Iso sortti (Muonio); karitelkkä (Nyldr); 

 tunturisotka (Mbg). 



Beskrifning. Näbben temligen lång, utåt något bre- 

 dare; från spetsen till munvinkeln 2*-% tura, tarsen 1^-% 

 tum, mellantån med klo 2^-% tum. 



Gammal hane i vinterdrägt (d. 14 maj). Näbben ljus- 

 blå med svart nagel; ögonringen skönt gul; benen ljusgråa 

 med svartaktig simhud (Nilss.). — Hufvudet och öfre delen 

 af halsen med yfvig fjäderbeklädnad, svart med grön glans, 

 framtill på ansigtet öfvergående uti violett skiftning; halsens 

 nedre del samt hela kräfvan och frambröstet äfvensom hals- 

 roten mot ryggen svarta, med dragning åt brunt. På öfre 

 delen af kroppen är den svarta färgen ej så tvärt begrän- 

 sad, utan öfvergår genom fin vattring hastigt uti ryggens 

 färgteckning, som är hvit med vattring af i zick zack gående, 

 afbrutna svarta streck tvärs öfver hvarje fjäder, glesast på 

 skuldrorna, tätare på ryggen och ännu tätare på de baker- 



