507 



äro svartbruna med ljusare fjäderkanter, men utan pudring *); 



i öfrigt lik föregående. Denna torde varit en hona. F. M. 



Anm. Från migfoglar af följande art torde viggens kunna skiljas blott 

 genom mindre livitt vid näbbroten, samt derigenom, att bergand- 

 ungarne hafva gröfre och mera hvit, oregelbunden vattring på frara- 

 rygg och skuldror äfvensom sakna nacktofs. Också viggungarne 

 hafva stundom mera hvitgult vid näbbroten, men icke så rent som 

 hos följande art. 



Dundrägt. Hufvudet of van, nacken, halsen och alla öfre 

 kroppsdelar mörkt olivbruna, de undre olivgrönaktigt mer 

 eller mindre ljust grågula; äfvenså hufvudets sidor nedanom 

 ögat; en liten fläck vid näbbroten, hakan och strupen lju- 

 sast, men trakten mellan näbb och öga samt en otydlig 

 fläck på örontrakten och ett från ögat bakåt gående band 

 mörkare, ett ofvanför sistnämnda öfver ögonen till näbbroten 

 gående band åter något ljusare. Alla dessa färgteckningar 

 sammansmälta med hvarandra så att några skarpa gränser 

 ej synas. Iris ljust gröngul; den breda, plattade näbben med 

 vinkligt framskjutande panna, till färgen olivgrönaktig, likaså 

 fötterna, hvilka utvändigt liksom simhuden och tålederna äro 

 mörkare. Man kan säga att hela fogeln är olivgrönaktig, 

 ofvan mörkare, inunder ljusare; färgen är betydligt olika 

 stark hos olika individer. F. M. 



Uti norra Europa och Asien **) häckar vigganden inom 

 ett bälte, som norrut begränsas af barrskogens gräns och 

 söderut sträcker sig något nedom polcirkeln i Norge, mel- 

 lersta delarne af Sverige, Finland, någon del af Östersjöpro- 

 vinserna, t. o. m. i tillstötande delar af Preussen, vidare* i 

 nordliga Ryssland och Sibirien ända bortåt Ochotska hafvet. 



*) Detsamma är fallet med skuldrorna på en ännu >iigre, hälft 

 dunklädd unge, skjuten den 4 sept. 1845 i Wichtis. 



**) Den i Nord Amerika utbredda formen F. coUaris Don. är något 

 afvikande. 



