506 



sitt mörkfläckade underlif och de i spetsarne hela stjert- 

 pennorna. 



Ungdrägt. Hane, skjuten den 7 okt. 1838 nära Heinola. 

 Näbben blåaktig, något fläckig och med svart spets; iris 

 ljust gulbrun. Benen mörkt blygråa med gulaktig anstrykning 

 på de ljusa ställena, nemligen insidan af tarserna samt tårna 

 ofvan och på sidorna, men alla ledgångar mörka. (Samma 

 färgfördelning finnes hos nästan alla dykänder och hos änder 

 i allmänhet). — Hufvud och hals temligen mörkt bruna, vid 

 näbbrotens sidor och på hakan är färgen ljust grågulaktig 

 (hos andra hvitaktig); nacktofsen af vidpass en tums längd, 

 nedre delen af halsen och sidorna af kräfvan mera svart- 

 bruna, med isynnerhet framtill hvitgråaktiga fjäderkanter, 

 som nedåt bröstet blifva bredare. Vingskylarne grågulbruna, 

 fjädrarne inåt roten mera gråaktiga, spolarne ofta något 

 mörkare; framrygg och skuldror svartbruna, fint pudrade 

 eller vattrade af hvitgrått. Innersta vingpennorna mycket 

 långa, mot spetsen smala, de öfver spegeln med stark grön 

 metallglans, vingtäckarne svartgråa utan pudring; alla ving- 

 pennorna såsom hos de gamla. Hela bakryggen, öfvergum- 

 pen, stjertpennorna och öfre stjerttäckarne svartbruna, de 

 undre hvitgråa, mörkt fläckiga, gumpens sidor svartbruna, 

 med nedåt småningom allt bredare hvitaktiga fjäderkanter, 

 så att bakdelen af underlifvet är småfläckigt af hvitgrått och 

 brunaktigt; hela buken och midten af bröstet hvita med at- 

 lasglans; denna hvita färg öfvergår upptill småningom i den 

 mörka. F, M. 



En yngre, ännu icke flygfärdig unge (ehuru skjuten 

 först den 14 sept. 1851, i Wichtis af E. J. Bonsdorff) är i 

 allmänhet något ljusare, men saknar ännu nacktofs och har 

 knappt ljusare näbbrot eller haka; framryggen och skuldrorna 



