640 



halsen jemnt öfvergåencle och den hvita delen ej ren, utan 

 fint bestänkt med askgrått, likasom äfven på kräfvans sidor, 

 der ryggens mörka färg tränger fram. Kroppens öfre del 

 matt svartbrun med ljusare askgråa fjäderkanter öfverallt, 

 isynnerhet på skuldrorna, mindre tydliga på bakryggen och 

 nästan omärkliga på gumpen, öfre stjert- och vingtäckarne. 

 Stjertpennorna brunsvarta med ljusa, brunaktiga ändkanter; 

 alla vingpennorna svartbruna, armpennorna med ljusa spets- 

 kanter; vingskylarne af ryggens färg, nedåt öfvergående i 

 det hvita underlifvet; ett mörkt band ytterom benen. F. M. 

 Dundrägt. Öfverallt brunsvart, undertill ljusare, något 

 gråaktig. (Kuopio d. 4 juli 1872, Aschan). F. M. 



Anm. Man har tyckt sig finna en olikhet emellan exemplar från norden 

 och nere frän Östersjön, i det de senare äro något mindre (var. 

 balticus H. & S.). 



Vid sjöar och vattendrag häckar storlommen uti norra 

 delen af gamla och nya verlden; från nordligaste fasta landet 

 af Europa och Asien finnes den söderut ända till Storbrit- 

 tanniens norra, Norges och Sveriges södra delar, Östersjö- 

 provinserna och en del af Pomern samt uti hela tempererade 

 Sibirien. — Efter fortplantningstidens slut flyttar den längs 

 hafskusterna, och öfvervintrar uti isfria trakter, ända bortåt 

 vestra Europa; till mindre antal kommer den genom de 

 flesta inre länder af kontinenten ända till Medelhafvet. 



Hos oss finnes den utbredd i landets alla delar, vid 

 de större sjöarne, talrikare i norden*); den häckar likväl ej 

 uti kusternas yttre skärgård, utan vistas der vår och höst. 

 — I norra lappmarken häckar den allmänt mer eller mindre 

 nära kusten och på öarne enl. Schrader. {Middendorff och 

 Lilljehorg anträffade ej denna art vid lappska halföns kuster, 



*) Enligt Aschans erfarenhet vore denna art den allmännare af 

 våra båda lommar. 



