650 



kuster och floder, samt kommer sålunda till nästan alla 

 sydligare delar af Europa och norra Afrika; under milda år 

 öf ver vintrar den redan i södra Sverige. En nästan identisk 

 form lefver i södra Afrika. 



Hos oss häckar arten allmännare uti skärgården eller 

 hellre de inre vikarne längs sydkusten, men är sällsynt uti 

 landets södra inre delar ända till mellersta Savolaks. — En- 

 ligt M. v. Wright är denna art den allmännaste dopping i 

 Nyländska kusttrakternas inre vikar; så är den funnen häc- 

 kande i Kyrkslätt, Esbo, Helsingforstrakten och Perno m. fl. 

 ställen. I Åbo skärgård häckar den ganska allmänt {E. J. 

 Bff)\ och Sahlberg har äfven träffat den i Abotrakten. Bland 

 Ålands foglar upptages den af Bergstrand. Huru långt den 

 går norrut längs vestkusten är icke med säkerhet utredt; 

 Alcenius uppgifver sig hafva öfverkomrait den i Wasa skär- 

 gård 1873. — Uti landets inre finnes den ganska sällsynt. 

 Hr Ev. v. Wright har skjutit arten i Kangasala och hr L. v. 

 Knorring i Ylijärvi kapell af lUrkkala. Tengström meddelar 

 att den i Kexholrastrakten är temligen allmän och häckar på 

 passande ställen. Enligt Asclian finnes den häckande på 

 några ställen ännu i Leppävirta i Savolaks, men litet nord- 

 ligare är den redan en tillfällig gäst. J. v. Wright omtalar 

 att ett ex. erhållits år 1834 vid Haminanlaks och mag. Sa- 

 vänder säger sig för längre tid sedan hafva erhållit ett upp- 

 stoppadt exemplar, som var skjutet i Libelits socken i norra 

 Karelen. Från ännu nordligare trakter hafva vi ingen un- 

 derrättelse om arten. 



Skäggdoppingen torde anlända till vår sydkust (Nyland) i 

 slutet af april och början af maj (24 apr. 1846, 1 maj 1825 och 

 1853, 7 maj 1873). Åtminstone i oktober finnes den ännu 

 här, kanske ännu längre. — Enligt Äschan anträffas ägg i 

 slutet af maj och boet tillredes uti vass- eller säftufvor så- 



