659 



togs på Kauttua den 17 juli 1851 lefvande med händerna 

 från ett näckblad och måtte varit blott några timmar gam- 

 mal. F. M. 



Svarthakade doppingen går nordligare än de andra 

 europeiska arterna; den finnes nemligen på Island, i öfra 

 Norge, största delen af Sverige, Finland, Östersjöprovinserna 

 och nordliga Ryssland samt Sibirien äfvensom Nord-Amerika, 

 dock ej i de arktiska delarne. — Den flyttar lika som de 

 andra genom de flesta länder i Europa, mest likväl utmed 

 kusterna, och öfvervintrar i södra Europa vid Svarta hafvet 

 samt motsvarande breddgrader. 



1 Finland finnes den häckande uti det inre landet, 

 sällsyntare i södra, allmännare i de nordliga delarne, der 

 den går upp åtminstone till norra Österbotten; vidare före- 

 kommer den uppe vid norra kusten på gränsen mot Norge. 

 — I Uskela och Bjerno häckar arten (E. J. Bff)^ den ä 

 funnen i Eura (11 juli 1847, Z. M.) och vid Åbo (Shg) 

 samt häckande vid Kauttua (V, Falck). I Nyland är den 

 funnen flerstädes om våren (Esbo, H:fors, Sibbo m. m., M, 

 v. W., Ekeb.J; äfvenledes i Kangasala (Ev. v. W.) och en 

 ungfogel är tillvaratagen i Luumäki d. 20 juli 1848 (L. 

 Försten^ F. M.). Hr Lindforss har skjutit arten tvenne 

 gånger i Nyslottstrakten (12 aug. 1866, Tiittala i Sulkava, 

 7 juni 1867 Majsund i Kerimäki); enligt Backman är den 

 sällsynt i Ladoga-Karelen och Gilnther har erhållit den vid 

 Petrosawodsk. Uti Kuopiotrakten förekommer den enligt 

 J. v. Wright vida allmännare och talrikare än de andra 

 arterna och kläcker här i mängd uti de mindre träsk, som 

 hafva öppna stränder, gräsbelagd vattenspegel och gruiidt 

 vatten med lös muddrig botten. Aschan fann vid en sådan 

 liten damm, benämnd Kartelatnpi i Jännevirta år 1870 ett 

 par med 4 ungar och följande år anträffades der åter ett 



