662 



Den i finska samlingen förvarade honan i vårdrägt 

 måste säkerligen vara en yngre fogel, ty nackens fjädrar äro 

 föga förlängda, öfre kroppsdelarne brunsvarta med något 

 ljusare fjäderkanter på skuldrorna, halsen framtill brunsvart, 

 mot bröstet med rostbruna och nedtill med hvita spetskan- 

 ter; de rostfärgade vingskylarne äro fläckade med mörk- 

 brunt; de 5 yttre handpennorna äro helt bruna, de följande 

 blott på utfanet, den 10:de knappast ens der, och de följande 

 rent hvita. F. M. 



Ungfoglarne äro på hufvudet och halsen tecknade lika- 

 som föregående arter; öfre kroppsdelarne mörkbruna, stru- 

 pen och hufvudets sidor hvita med skuggning af grått på 

 örontrakten, framhalsen och vingskylarne gråa med dragning 

 åt rostgult; underlifvet hvitt. De skiljas från de föregående 

 arternas ungfoglar nästan blott genom näbbens form. Sk. fn. 



Första vinterdrägten liknar ungdrägten, men har endast 

 spår af mörka fläckar på kinderna; äfven dessa saknas hos 

 de gamla i vinterdrägt, hvilka dock hafva rostfärgad an- 

 strykning på samma ställe och öfre kroppsdelarne mörkare 

 nästan svarta. Naum. 



Äfven dundrägten har samma teckning som hos de 

 andra arterna. 



Tvert emot föregående art är denna en sydlig fogel, 

 hvars häckningsområde vidtager först nedanför dennes; den 

 häckar nemligen i södra Europa ända uti Frankrike, Neder- 

 länderna, vissa delar af Tyskland, mellersta och isynnerhet 

 södra Ryssland, Palestina och tempererade Asiens sydliga 

 delar ända till Japan. — Den är en sötvattens fogel såväl 

 under häckningen som flyttningarne, samt öfvervintrar uti 

 södra Europa och i Afrika efter livad man uppger ända 

 uti de södra delarne; ibland visar den sig likväl vintertiden 

 t. o. m. nordhgare än den egentligen häckar. 



