594 



punkter på ansigtet; halsen och kroppens Öfre delar gråa 

 med temligen tydliga svartgråa. oregelbundna små fläckar; 

 underlifvet nästan hvitt. (Näbben till pannan % tum; d. 17 

 juni 1872, Klåfskär Sievers). F. M. 



I Europa förekommer gråtruten vid alla hafskuster, li- 

 kaså vid Asiens norra och Amerikas Östra delar, hvarjemte 

 den finnes också vid flere större vattendrag uti kontinentens 

 inre. Flyttningstiderna drager den sig mest utefter kusterna, 

 men kommer också inåt landet. — Uti olika delar af nämnda 

 område, likasom äfven annorstädes, representeras den af 

 olika, men närstående former, som ibland öfvergå i hvar- 

 andra. 



Uti våra södra och vestra skärgårdar samt vid nord- 

 kusten finnes den mer eller mindre talrikt, uti det inre af 

 landet förekommer den vid de större vattendragen såväl uti 

 de sydligaste som nordligaste, men såvidt härtills är utredt 

 icke uti de mellersta delarne. — I sydvestra skärgården och 

 på Åland finnes den, men ej så allmänt som hafstruten; åt- 

 minstone häckade på Klåfskärs klippor år 1872 endast ett 

 par (Sievers). Vid nyländska kusten häckar den talrikt i 

 den yttre (M. v. W.)^ men sparsammare uti den inre skär- 

 gården (Aschan). Några gånger ar den sedd på Pyhäjärvi 

 sjö i Yläne (J. Shg); likaså går den upp längs Kumo elf, 

 der den träffats flerstädes (Lydén); äfven i Kankaanpää har 

 hr Sandberg observerat den. I södra Savolaks anträftas den 

 i Nyslottstrakten, der den skall vara nästan lika allmän 

 som fiskmåsen (Lindforss). Enligt Tengström är den all- 

 män vid Kexholm samt häckar uppå holmarne i Ladoga och 

 Gilnther har haft ex, från Petrosavodsk. Den kläcker längs 

 vestkusten i Österbotten, ganska allmänt vid några träsk i 

 Wasatrakten fAlcenius^ Boden) och allmänt ännu i Uleå- 



