664 



Vinterdrägt. Hufvud och hals ofvan, samt rygg och 

 vingar bruna eller mörkt gråbruna, strupen hvit; hufvudets 

 sidor, halsen framtill och sidorna af bröstet rostgråa; ving- 

 skylarne rostbruna, skuggade med mörkare brunt; underlif- 

 vet hvitt. Sk. fn, 



Ungfogeln om hösten liknar föregående. 



Dundrägten är brokig af dylika band som hos före- 

 gående arter, oravexlande svarta och rostfärgade; pannan 

 silfvergrå, på hufvudets sidor och vid vingen några hvita 

 fläckar; underlifvet hvitt. Efter Naumann. 



Lilla doppingen är hemma uti hela södra och mellersta 

 Europa; norrut finnes den i Skotland, Danmark södra Norge 

 och Sverige samt uti mellersta Ryssland. — Den synes flytta 

 mycket korta sträckor söderut, ibland knappast alls efter- 

 som den öfvervintrar redan i södra Sverige och Norge. — 

 Uti de flesta delar af verlden finnas lokala former, som stå 

 ytterst nära h varandra. 



Arten är hittills icke upptagen för vår fauna, ehuru 

 den ertappats här i sydligaste delarne. Tengström medde- 

 lar nemligen, att han en gång om hösten skjutit den vid 

 Kexholm, och Aschan att han sett fogeln med ungar uti 

 Stenssundsträsket i Pernå, men numera ej kan uppgifva år- 

 talet. — Uti zool. musei äggsamling förvaras ett dopping 

 ägg, hvilket möjligtvis hör till denna art, funnet uti Sjundeå 

 af A. Lille, och kronofogden Levison i Abo uppger sig haf- 

 va köpt af skärallmoge ägg af samma fogel; begge uppgif- 

 terna skulle dock tarfva bekräftelse. 



Sjette familjen: Alcidae Bonap. 



Den sista familjen inom simfoglarne omfattar de lägsta 

 formerna, alkorna; de utmärkas genom sin uppräta ställning 

 och bakutsittande fötter, genom korta vingar, hel simhud 



